Serge Brussolo - Kamikaze spaţiali Capitolul I ... - Churry-Burry
Serge Brussolo - Kamikaze spaţiali Capitolul I ... - Churry-Burry
Serge Brussolo - Kamikaze spaţiali Capitolul I ... - Churry-Burry
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
de astă dată), viaţa în cort, predicile despre paradis, îngerii... Nu! N-ar fi fost capabilă niciodată.<br />
NICIODATĂ. N-avea să mai plece să însămânţeze planeta, cu trusa de demiurg sub braţ, împrăştiind<br />
otrava cu mâna plină... Nu!<br />
Îşi cucerise individualitatea, pe când ceilalţi nu erau decât nişte pioni. Refuza să o ia de la capăt,<br />
să fie minţită, manipulată. Sacrificată. Şi nici o propovăduire de-a lui Nath sau Zâ nu putea schimba<br />
lucrurile.<br />
Brusc, îşi dădu seama că ghanienii nu erau cu nimic mai buni decât pământenii. Zâ nu făcuse<br />
decât să inventeze un alt soi de hăituială; Zâ forma vânători, iar scopul lor era acelaşi: moartea. În<br />
jurul ei nu se găseau victime, numai călăi, căutând să-şi asigure supremaţia asupra altor călăi. O<br />
execuţie a executorilor! Pufni în râs, atrăgându-şi privirile dezaprobatoare ale tovarăşilor de<br />
călătorie.<br />
Spre seară, au ajuns pe podişurile Yonxului. Era o regiune pustie, o nicovală de piatră golaşă<br />
unde nu creştea nimic. Un vânt îngheţat biciuia geamurile autobuzului, zgâlţâind caroseria ca<br />
valurile mării furtunoase o lotcă de pescari.<br />
Coborâră din vehicul, strângându-se unii în alţii pentru a scăpa de muşcătura frigului. Nath se<br />
duse să-l elibereze pe Lisiah, pe care hurducăturile îl reduseseră la starea unei marionete stricate.<br />
Lona alergă să-l ajute. Rămaseră nemişcaţi, unul lângă altul, în noaptea care cobora încet, înghiţind<br />
marginile platoului.<br />
- Presupun că e ultimul popas înainte de spaţiu? întrebă ironic fostul vânător.<br />
Lona îi puse degetele pe gură, făcându-l să tacă. Sub conducerea lui Nath, grupul porni la drum,<br />
adunându-se în direcţia unei falii ce părea naturală.<br />
- Cred că nava lor e acolo, ascunsă sub un strat de grohotişuri artificiale, şopti tânăra la urechea<br />
lui Lisiah. Tot timpul a rămas aici, de când au sosit pe planetă. Gata să plece din nou...<br />
Ca pentru a-i da dreptate, Nath scoase din buzunar o cutie de comandă metalică, începând să<br />
tasteze cifrul codului de deschidere. Aproape imediat, breşa se întredeschise duduind, spre a<br />
dezvălui primele trepte ale unei pasarele de acces. Unul câte unul, fugarii porniră, dispărând în<br />
măruntaiele pământului. Lisiah strânse din fălci. Zarurile erau aruncate! Rezemându-se stângaci în<br />
cârja improvizată, coborî în gura lupului, cu Lona pe urme.<br />
Nu văzură din astronava îngropată decât un culoar lung de oţel. Abia sosiseră la baza scării,<br />
când fură dispersaţi în cabine individuale, fără violenţă, dar şi fără blândeţe. Lona înţelese că<br />
reîncepea luarea sub control. Aveau să fie examinaţi, testaţi. Li se punea la încercare fidelitatea,<br />
respectul faţă de dogmă. Erau depistaţi devianţii, erau fortificaţi cei a căror condiţionare se uza...<br />
Oribilul manej avea să se pună în mişcare: capcane psihotehnice, imagini, asociaţii de idei... Iar<br />
ordinatorul contabiliza loviturile: individualism hipertrofiat... De reeducat! Amintiri traumatizante,<br />
frică fizică de moarte... De reeducat. Maestrul Zâ avea să conducă balul, dirijor invizibil comandând<br />
o orchestră de microprocesoare. Fanfara programelor îşi începea defilarea, alergând de la o bobină<br />
magnetică la alta, provocând ploi de cartele perforate ca nişte confetti, listinguri precum<br />
serpentinele. Începea petrecerea!<br />
Totuşi, în nici un moment, terminalul situat în cameră nu se aprindea. Îi fu adusă mâncarea pe o<br />
tavă şi, când încercă zadarnic să deschidă uşa cabinei, o voce înregistrată o anunţă că „nici un<br />
supravieţuitor nu trebuie să părăsească habitaclul înainte de sfârşitul examenelor medicale". Se lăsă<br />
să cadă pe cuşetă, întrebându-se dacă n-avea să regrete curând cubul rulant!<br />
Adormi pe neaşteptate, cu trupul umplut de o delicioasă oboseală. Înainte ca pleoapele să i se<br />
închidă, mai avu timp să se gândească: „Aerul condiţionat, ticăloşii! Au drogat aerul."<br />
Se trezi după un timp incalculabil. Era goală, cu braţele şi picioarele depărtate. Hainele îi stăteau<br />
într-o grămăjoară pe pardoseala de cauciuc, iar celula era goală. De cum se mişcă, în burtă, între<br />
coapse şi la ceafă îi izbucniră dureri difuze. Fusese sondată, nu încăpea nici o îndoială. Veniseră să-i<br />
verifice starea de funcţionare. Înjură şi se îmbrăcă la loc. Cum suporta Lisiah proba? încercase oare<br />
deja să sugrume doi, trei ghanieni?<br />
În timp ce stătea ghemuită în mijlocul patului, panoul de acces glisă, făcându-i loc lui Nath. Era<br />
gol, ca odinioară, şi-şi scosese peruca aceea cu şuviţe pieptănate îngrijit. Se aşeză turceşte pe podea,