Serge Brussolo - Kamikaze spaţiali Capitolul I ... - Churry-Burry
Serge Brussolo - Kamikaze spaţiali Capitolul I ... - Churry-Burry
Serge Brussolo - Kamikaze spaţiali Capitolul I ... - Churry-Burry
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
- ...La origine, au existat două planete: Ghan şi Almoha. Două lumi în criză, dedate unei lupte<br />
perpetue, unui război neîncetat. Care au fost cauzele şi peripeţiile acestor confruntări sângeroase?<br />
Astăzi, nimeni nu mai are habar. Indiferent din ce pricină, din conflict în conflict, din escaladă în<br />
escaladă, Ghan şi Almoha au sfârşit prin a se distruge. Reciproc şi total, reducând cele două planete<br />
la un nor de asteroizi răzleţi. Toţi ghanienii au pierit în acest înfiorător holocaust, toţi cu excepţia a o<br />
sută de bărbaţi şi femei - clerici, în majoritate - a căror navă efectua o misiune de supraveghere în<br />
constelaţia lebedei. Almohanii, a căror tehnologie era mai dezvoltată, şi-au putut salva o mare parte<br />
din populaţie. Înghesuind bărbaţi, femei, copii în calele giganticelor nave cosmice, au reuşit să<br />
decoleze înainte ca rachetele ghaniene să le devasteze solul, străpungând-o pe Almoha dintr-o parte<br />
în alta şi pulverizând-o ca pe un măr prins într-o salvă de alice...<br />
Cele şaizeci şi şase de nave au început deci să zboare în derivă prin cosmos, ducând în pântecele<br />
lor cele cinci sute de familii salvate. Lipsiţi de o lume, supravieţuitorii au devenit nomazi,<br />
dezrădăcinaţi, căutând cu disperare un nou pământ de azil... Graţie puternicei sale structuri<br />
religioase, societatea a trecut proba, ierarhia necunoscând nici un simptom de slăbire. Trebuie să<br />
recunoaştem că preoţii au ştiut să canalizeze energiile, întărind în suflete mitul pământului<br />
făgăduinţei, al unei noi lumi de care fiecare zi a căutării îi apropia tot mai mult.<br />
Patruzeci de îngeri păzitori aveau să deschidă poarta cerului pentru a-i lăsa să intre pe aleşii lui<br />
Dumnezeu, proclamau cărţile sfinte, iar cele cinci sute de familii ale poporului sacru urmau să se<br />
îndese de-a lungul coloanelor firmamentului, într-o incredibilă piramidă omenească, abandonând<br />
navele care le vor fi adus până acolo. Iar serafimii le înmânau cheile paradisului terestru, cu diluviile<br />
sale de fructe, de flori...<br />
Asta nu-ţi aminteşte de nimic?<br />
Lona tresări, tocmai recunoscuse descrierea capodoperei de piatră pe care maestrul Zâ se<br />
grăbise s-o pulverizeze în faţa ei, distrugând, fără pic de remuşcare, un an şi jumătate de muncă<br />
îndârjită.<br />
Vru să spună ceva, dar Nath îi făcu semn autoritar să tacă.<br />
- Almohanii au început să creadă în pământul făgăduinţei, în grădina edenului. Profeţii lor au<br />
făcut totul pentru a-i încuraja pe calea aceasta, ştiind bine că era singura care ar fi evitat o<br />
dezagregare rapidă a cadrelor sociale. Da, trebuiau să aştepte; da, horoscoapele ştiinţifice o afirmau<br />
clar: undeva, în negreala insondabilă a cerului, îngerii munceau pentru ei. Îngerii construiau<br />
paraclisul. Un paradis pentru uzul exclusiv al exilaţilor... Îngerii clădeau munţii, sădeau pădurile,<br />
umpleau lacurile...<br />
Tânăra femeie se agită pe scaun, dintr-o dată stânjenită. Tonul sardonic folosit de tovarăşul ei o<br />
tulbura în cea mai mare măsură. Nu fuseseră ei înşişi îngeri? O îndoială cumplită începu să i se<br />
insinueze în suflet.<br />
- Atunci, profeţii s-au făcut poeţi, continuă Nath, descriind cu precizie fiecare loc, zugrăvind un<br />
tablou idilic al unei planete despre care ştiau cu certitudine că nu exista decât în imaginaţia lor. Dar<br />
gloata îi urma, devianţii deveneau din ce în ce mai rari, unitatea socială supravieţuia cataclismului.<br />
Castele rămâneau stabile, privilegiile necontestate.<br />
În acest timp, la mii de kilometri în urmă, racheta ghaniană se fixase pe urmele armadei,<br />
înregistrând toate comunicaţiile, toate mesajele. Compilând discursurile radiodifuzate ale preoţilor<br />
almohani. A durat peste treizeci de ani. Când echipa supravieţuitoare a adunat destule amănunte,<br />
şeful misiunii a decis cea mai formidabilă expediţie punitivă imaginată vreodată. Calculând<br />
traiectoria exactă a navelor de salvare, ghanienii au determinat care avea să fie poziţia armadei<br />
peste cinci ani. Odată stabilit acest punct, au depăşit flotila spaţială, care la drept vorbind înainta<br />
destul de lent, pentru a-şi economisi rezervele de energie, şi - propulsându-se cu viteze<br />
superluminice - şi-au început prospecţia în zona viitoarei întâlniri. N-au avut nevoie de mult timp<br />
pentru a descoperi ceea ce căutau: o minusculă planetă deşertică, pustie, fără nici o formă de<br />
vegetaţie. O imensă întindere de nisip albastru, presărată cu capitoliile dunelor. O lume anonimă. O<br />
lume bună de modelat. Un paradis pe care să-l creeze. Atunci, prinzând clerul almohan în propria