You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Şi apoi, la cîteva zile după evenimente, au desco-perit un articol dintr-un ziar parizian. Cu totul,<br />
doar două coloane înguste, însă într-o vecinătate care-ţi dădea ameţeală. Relatarea dramei era intercalată<br />
între logodna prinţesei Elisabeta şi o scurtă informaţie : „Complotul împotriva Republich a<br />
fost dejucat. Contele Merwels şi contele Vulpian au fost inculpaţi." Niciodată nu avuseseră încă<br />
locuitorii din Villiers sentimentul că trăiesc atît de intens actualitatea planetei. Articolul despre<br />
drama surve-nită în oraşul lor se termina cu următoarea consta-tare: „Acum îi revine anchetei să<br />
stabilească dacă este vorba despre un accident banal sau despre o crimă prerneditată şi comisă abil,<br />
ipoteză căreia de pe acum îi dau crezare locuitorii din Villiers-la-Foret."<br />
Drama din barcă a schimbat chiar şi cîteva obi-ceiuri foarte vechi din oraş. Oamenii cărora seara le<br />
plăcea să se plimbe de-a lungul malului îşi conti-nuau acum hoinăreala puţin mai departe, pînă la<br />
poiana dintre sălcii, unde părea să se fi desfăşurat întîlnirea fatală. lar tinerii părăsiseră locul tradiţional<br />
de scăldat şi se scufundau pînă la epuizare la locul înecului, sperînd să găsească ceasul lui<br />
Goleţ, un ceas greu de aur, cu o acvilă bicefală pe capac...<br />
Febra investigatiei a fost generală. Totuşi, fiecare dintre cele două populaţii din Villiers-la-Forăt,<br />
cea<br />
franceză şi cea rusă, reconstituia de fapt o poveste foarte diferită.<br />
Pentru francezi, aventura acelui cuplu ciudat a marcat, înainte de toate, adevăratul început al perioadei<br />
de după război. Dacă puteai să cobori din nou pe rîu în voia apei, într-o barcă veche,<br />
strîngînd în braţe o femeie, cu o sticlă de vin sub bancă, însemna că vremurile de pace reveniseră<br />
definitiv. Deznodă-mîntul mortal nu făcuse decît să confinne această impresie. Căci o scurtă dare<br />
de seamă asupra înecu-lui, făcută de un ziar parizian, reuşise pentru prima oară să concureze cu<br />
ruhrica „Epurări", care se repeta de la un număr la altul şi informa adesea despre condamnările la<br />
moarte... De altfel, în acelaşi ziar, era anunţat începutul Turului Franţei din '47, pri-mul de după<br />
război.<br />
Şi ruşn vedeau în moartea lui Golet un eveni-ment, să zicem, istoric. Cei care în după-amiaza<br />
aceea de iulie îl devorau din priviri pe bărbatul întins în iarbă şi pe însoţitoarea lui cu trupul apărînd<br />
gol de sub pînza fină şi udă, toţi acei locuitori ruşi din cartierul dejos al oraşului simţeau<br />
aproape fizic că, pentru ei, curgerea zilelor, liniştită şi lip-sită de neprevăzut, se întrerupea acolo,<br />
pe malul acela. Da, au simţit în cronologia lor personală naş-terea unui înainte şi a unui după.<br />
începutul acelei cronologii mergea pînă la Revo-luţie, la războiul civil, la fuga de-a curmezişul<br />
Rusiei incendiate de bolşevici. Apoi venise pentru ei epoca înrădăcinării la Paris, la Nisa şi, pentru<br />
unii, în monotonia somnoroasă din Villiers-la-Foret. Mai tîrziu, în 1924, cumplita decizie a<br />
francezilor de a recunoşte regimul sovietic. în 1932, şi mai grav:<br />
enugrantul rus Pavel Gorgulov îl asasinează pe preşe-dintele Paul Doumer! Timp de cîteva<br />
săptămîni toată partea rusească a oraşului trăise cu frica represaliilor... Apoi izbucnise războiul şi,<br />
paradoxal, îi reabilitase întrucîtva în ochii francezilor - dato-rită victoriei aceloraşi bolşevici asupra<br />
lui Hitler. în fine, cel din urmă eveniment, legătura incredi-bilă dintre prinţesa Arbelina şi<br />
caraghiosul de Goleţ.<br />
Femeia aceasta marcase cronologia rusească din Villiers-la-Foret prin simpla ei stabilire în oraş m<br />
primăvara lui 1939. încă din prima zi emigranţii începuseră să aştepte o schimbare miraculoasă, pe<br />
care o prinţesă trebuia negreşit să o producă în viaţa lor. Ştiau deja că Olga Arbelina aparţinea<br />
uneia dintre familiile cele mai ilustre din Rusia şi purta numele soţului ei, un oarecare prinţ<br />
georgian care nu de mult o părăsise, lăsînd-o singură, fără mijloace de trai, cu un copil mic în<br />
braţe. S-o pri-mească printre ei, oameni de origine modestă, li se înfăţişa ca o revanşă asupra<br />
diasporei pariziene, pătrunsă de importanţa titlurilor sale, arogantă şi inaccesibilă. Visau, pentru o<br />
clipă, să trăiască într-o frumoasă melodramă Prinţesa în exil... Dar prinţesa aceasta era probabil o<br />
actriţă netalentată. Parcă nu suferea din cauza surghiunului ei la Villiers-la-Foret, trăia la fel de<br />
sărăcăcios ca şi ei şi îi trata cu o simplitate care îi dezamăgea. Ar fi preferat-o trufaşă, le-ar fi