Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
înainte. Schimbarea aceea a fost pentru ea ca o emoţie foarte intirnă. Ca şi cum fizic împărtăşea cu<br />
trupul ei trecerea aceea de la o tonalitate la alta.<br />
în nemişcarea vremii de iarnă a existat o zi în care a ghicit, parcă tocmai graţie acelor tonalităţi, că<br />
va veni fiul ei...<br />
In seara aceea vîntul se zbătea zgomotos în horn, întărîta focul în sobă. Flăcările ba se turteau,<br />
îngrozite, ba se umflau, scoţînd limbi subţiri, albas-tre, prin deschizătura uşiţei de fontă. Apoi,<br />
dintr-o dată, absenţa zgomotului te asurzea, ca şi cum casa, smulsă de o rafală, zbura deja prin<br />
noapte, departe de pămînt, într-o transparenţă insonoră şi neagră. Unduirea lumînării împietrea,<br />
reţinea umbrele pe pereţii camerei. Focul tăcea. Mirosul de lemn ars îi dădea întunericului reliefuri<br />
invizibile, pe care le puteai însă recunoaşte închizînd pleoapele, respirînd adînc.<br />
Aşa, cu ochii pe jumătate închişi, cu respiraţia îmbătată, s-a cufundat în noua clipă de linişte... Cu<br />
un minut mai devreme, văzînd bucăţile dintr-o creangă groasă puse lîngă sobă, şi-a spus că lemnele<br />
acelea puţine vor ajunge exact cît să-şi dea iluzia, la începutul nopţii, că adoarme într-o casă<br />
locuită. A dîrdîit, închipuindu-şi trezirea, cu mult<br />
înainte de ivirea zorilor, în camera mirosind a fum mort, îngheţat... Acum, chiar şi creanga aceea,<br />
resturile de scoarţă pline de muşchi împrăştiate pe podea răspîndeau o fericire de nedesluşit. Da,<br />
exista o bucurie necunoscută în asprimea acelei scoarţe de copac, în acreala înmiresmată a<br />
fumului, în mînia tunătoare a vîntului şi apoi în liniştea la fel de desăvîrşită ca şi conturul flăcării<br />
nemişcate a lumî-nării... S-a ghemuitjos, a pus o parte din creangă pe foc, a aranjat cu grijă restul<br />
de lemne lîngă sobă. o bucată de scoarţă ar fi putut să trosnească sub piciorul celui care avea să<br />
umble pe întuneric...<br />
Ştia că el va veni în noaptea aceea. Totul îl anunţa. In bucătărie a zărit o uşoară urmă albă pe<br />
supra-faţa brună a infuziei, a golit-o în chiuvetă, a plecat. Cînd s-a întors în cameră, a ezitat o clipă,<br />
apoi a împins altă aşchie din creangă în fundul sobei.<br />
Plecarea lui, tot bruscă, semănînd cu o fugă, a sfişiat noaptea. Clipa s-a sfărîmat. Trupul speriat a<br />
dispărut sub pulpanele paltonului, picioarele, într-un balet de mişcări fulgerătoare, s-au ferit de<br />
scîndurile ameninţate de scîrţîieli ... S-a oprit în pragul camerei, s-a întors spre sobă cu aceeaşi<br />
sprinteneală de dansator pe sîrmă, a apucat ultima bucată de creangă, a vrut s-o arunce în jăratic,<br />
apoi, hotărînd altfel, a pus lemnul la loc, a aruncat o privire spre pat, a traversat camera, s-a pierdut<br />
după lunecarea precaută a uşii.<br />
Ea a aşteptat un lung moment, fără a avea noţiunea orelor sau a minutelor. Apoi s-a sculat, a<br />
aruncat în flăcările aproape stinse restul de lemne, s-a culcat din nou. Reveria ei, devenită cînd<br />
veghe, cînd vis, a însoţit înteţirea, apoi istovirea focului. Toată noaptea se condensa în unica<br />
senzaţie pe care i-o lăsase vizita aceea grăbită: trupul tînăr înghe-ţat, care se umple de un flux cald,<br />
mai întîi degetele, ceva mai tîrziu buzele, braţul care i se aşază o clipă pe umăr, pe piept...<br />
Amintirea aceasta, foarte recentă, se lăsa respirată ca mirosul focului, ca şuvoa-iele de aer îngheţat<br />
ce pătrundeau în cameră la fiecare vijelie.<br />
A trebuit să se scoale iar în întuneric. Frigul devenea insuportabil. Ai fi crezut că se pitise în<br />
hainele ţepene şi parcă strîmtate. Pîntecele aspru al sobei nu mai păstra nici o scînteie de viaţă...<br />
Afară, vîntul se potolise sau, mai degrabă, se înăl-ţase cu mult deasupra pămîntului şi tîra norii la o<br />
înălţime neobişnuită, într-o goană rapidă, ameţi-toare. Din cînd în cînd vălurirea lor se umfla cu o<br />
paloare lăptoasă, se ivea luna, apoi o stea, de îndată ascunse. In întunericul acela mişcător a<br />
traversat pajiştea, o carapace trosnind de zăpadă întărită. N-a găsit nimic. încă de mult tot ceea ce<br />
putea fi ars fusese adunat de locatarii Hoardei... S-a îndrep-tat spre pădure şi, după o lungă raită<br />
inutilă, a scos din zăpadă o creangă noduroasă — derizorie cînd şi-a imaginat flăcările care vor<br />
supravieţui cîteva minute pe surcelele acelea. S-a îndreptat, cu capul vîjîind, cu privirea înceţoşată<br />
de efort. Priveliştea care se contura în ochii ei era cu totul interioară: o casă lipită de zidul unei<br />
clădiri mohorîte, pejumătate nelocuită, într-o noapte de iarnă, izolarea nesfirşită şi, în străfundul