You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
se întîmplă astăzi — ai ghicit, nu-i aşa, fără să-ţi explic, ai ghicit totul şi nu ţi-ai întors privirea —<br />
da, lucrul monstruos, criminal, odios, pe care-l trăiesc eu, este însăşi natura acelei vieţi<br />
denaturate... Spune-mi doar ce trebuie să fac. Spune-mi că pe faţa mea nu se vede nimic, nici în<br />
expresia ochilor mei, nici în vocea mea. Crezi că într-o zi o să mai pot privi copacii aceştia, şinele<br />
acestea, aerul acesta ca înainte ?"<br />
Era noapte cînd a ajuns la Villiers-la-Foret. în antreu, cînd şi-a scos ghetele, a observat că perechea<br />
de pantofi bărbăteşti îşi schimbase locul. „Pro-babil i-a încercat din nou în aşteptarea<br />
primăverii, cînd îi va putea purta..." Şi l-a închipuit pe bărbatul extrem de tînăr, brunet, subţirel, cu<br />
o pereche de pantofi foarte bine lustruiţi în picioare, legănîndu-se<br />
în absenţa ei în faţa oglinzii...<br />
„Toate astea parcă aduc a nebunie", şi-a spus<br />
Olga, ducîndu-se în camera ei.<br />
Două săptămîni mai tîrziu, într-o seară de decembrie, totul s-a repetat cu o fidelitate fără greş,<br />
maniacă: urma de pulbere albă de la suprafaţa infuziei, rigiditatea cam mecanică cu care mîna ei a<br />
golit lichidul şi a spălat crăticioara de aramă. lar în carnera ei, faţa familiară a cadranului, care<br />
măsura, reflectat în oglindă, timpul pe dos...<br />
o uşoară înfiorare era gata s-o trădeze. Prea fusese violentă ivirea cărnii - gîtul, umărul, sînul -sub<br />
arsura degetelor îngheţate care au atins-o. Nu simţea nici o legătură cu trupul acela de femeie.<br />
Trupul necunoscut se dezvăluia în vidul violet, din-colo de pleoapele ei. Un trup amestecat cu<br />
mirosul de promoroacă adus în cutele unui palton lung de bărbat... o scurta înfiorare şi un „ah!"<br />
stăpînit erau s-o trădeze că nu dormea. Degetele şi-au întrerupt mîngîierea, apoi s-au însufleţit din<br />
nou. încă şi mai inexistentă, ea a descoperit sub degetele ce se încălzeau încet fragilitatea claviculei<br />
şi greutatea compactă a sînului, care a păstrat mîngîierea. Era culcată pe o parte.Cu chipul pe<br />
jurnătate înfundat în pernă. Poză ideală, se gîndea ea, pentru un somn prefăcut şi care îi permitea<br />
să nu împărtăşească ceea ce i se întîmpla trupului acela de femeie mîn-gîiată. Dar deodată degetele<br />
i-au apăsat puţin mai ferm umărul, apoi şoldul, ca pentru a o face să bas-culeze. S-a simţit din nou<br />
prezentă febril în trupul acela, zăvorîtă în el. o dată răsturnată pe spate, prea expusă, nu va mai<br />
putea să mintă...<br />
încleştarea degetelor pe umărul ei a slăbit. S-a auzit un scîrţîit scurt la celălalt capăt al camerei.<br />
Fără să deschidă ochii, a recunoscut zgomotul. Un tăciune în cădere a împins uşiţa sobei. Printre<br />
gene a zărit luciul oglinzii. Un adolescent gol, ghemuit lîngă sobă, aduna cărbuni mici, stinşi sau<br />
încă roşii<br />
şi îi arunca în jăratic...<br />
Dimineaţa, cînd el a intraL în bucătărie, a observat<br />
un pansaroent discret la unul din degetele lui. „Te-ai tăiat la mînă?", l-a întrebat fără să se gîndească,<br />
cum ar fi făcut altădată. „Nu, a răspuns el<br />
simplu, nu..."<br />
Ea nu avea să-şi dea seama imediat că, din dimineaţa<br />
aceea, aveau să se întîlnească din ce în ce mai rar.<br />
Au urmat cîteva nopţi, nişte nopţi liniştite, petrecute cu ochii deschişi, abia punctate de scurte<br />
momente de uitare în sornn. Cît despre zile, ele se scurgeau într-o somnolenţă rătăcită, pe care o<br />
stră-pungeau chipurile locatarilor Hoardei, ale citito-rilor de la bibliotecă. Nişte ochi insuportabili<br />
prin insistenţa lor, nişte buze prea apropiate, nişte cu-vinte articulate într-un supt umed care îi<br />
atrăgea privirea şi nu permitea să sesizeze sensul cuvin-telor... Ea se distanţa într-o retragere<br />
excesivă, începea să vorbească pentru a-şi estompa stîngăcia. o asurzea propria ei voce, răsunînd<br />
parcă undeva, în spatele ei. Şi, un gînd obsedant, ca un fir de aţă scămoşat pe care îl îropingi în<br />
zadar în urechea unui ac, i se răsucea în mintea somnoroasă: „Şi dacă n-aş mai face nici o infuzie