Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
oglindirea aceea adormitoare a văzut uşa bătîndu-se încet şi oprindu-se lajumătatea drumului.<br />
Intredes-chiderea ei silenţioasă, care lăsa să intre adierea<br />
96<br />
Crima Olgdi Arbelina 97<br />
de la o fereastră deschisă, a provocat o aşteptare stranie. Olga şi-a adus aminte de noaptea în care o<br />
trezise un curent de aer, făcînd să-i scîrţîie uşa camerei, da, noaptea celor trei poze executate de<br />
aparatul-carte. De cînd îşi amintea, usa scîrţîia încet (există întotdeauna într-o casă un cuţit care<br />
taie mai bine decît celelalte şi un scaun pe care te fereşti să-l dai musafirilor). De data aceasta, uşa<br />
s-a deschis fără zgomot... Olga a pusjos pieptenele şi, cu sentimentul acut că, din capriciu, comite<br />
un act periculos, a ieşit pe coridor, a tras de clanţă, apoi a împins-o. Uşa şi-a descris lent curba şi a<br />
venit să se lovească de mica piedică fixată în podea. în linişte. Fără să scoată nici un scîrţîit... Olga<br />
a simţit la tîmple o încordare glacială, ca şi cum părul i-ar fi fost plin de zăpadă. A repetat gestul.<br />
Uşa a alunecat, s-a deschis larg. Mută... Olga simţea că toaie acestea se petreceau în afara vieţii ei<br />
obişnuite. Da, într-o stranie sală din dos a acestei vieţi. S-a aplecat, a pipăit ţîţîna dejos, apoi,<br />
îndreptîndu-se, pe cea de sus. în nimbul lămpii îi luceau degetele. Uleiul era transparent, aproape<br />
fără urmă de păcură. Recent... Zăpada din părul ei parcă s-a topit într-o învolburare de scîntei<br />
mărunte, fier-binţi. A împins uşa încă o dată cu o mişcare lentă, somnambulică. Cu ochii aţintiţi<br />
asupra ţîţînilor, ţinîndu-şi respiraţia, a aşteptat o secundă inter-minabilă. Uşa luneca înăbuşit,<br />
reducîndu-şi suplu umbra de pe perete, cnm îşi micşorează unghiul acul pe cadranul unui orologiu.<br />
Chiar înainte de a atinge piedica, a scos un geamăt scurt. Olga şi-a lipit mîna de perete, s-a aşezat<br />
pe un taburet scund, pe coridor. Respira sacadat. Camera ei, dincolo de uşa deschisă, avea un<br />
aspect neobişnuit. Ai fi zis că era o cameră de hotel căreia poţi să-i prevezi dinainte interiorul, dar<br />
care pare, cu toate aces-tea, străină. Patul, lampa de pe etajeră, dulapul cu<br />
oglindă... Ea însăşi, aşezată de cealaltă parte a pragului, părea gata să plece din nou. I-a trebuit un<br />
efort muscular pentru a-şi alunga de pe chip zîmbetul încordat - bucuria de a fi respins, sau măcar<br />
întîrziat, concluzia definitivă...<br />
Nu a mai îndrăznit în seara aceea să se atingă de clanţă şi a dormit cu uşa larg deschisă.<br />
A petrecut zilele care au urmat înscriind în catalog cărţile întîrziate. Şi munca aceea mecanică<br />
răspundea ordinii care s-a făcut treptat în mintea ei. Chiar şi broşarea zilnică a ziarelor, care fusese<br />
întotdeauna o corvoadă pentru ea, o ajuta la împăca-rea cu viaţa. 1 se întîmpla acum să citească<br />
repede pasaje întregi din cutare sau cutare articol. Se bucura de zădărnicia lor, în care găsea cea<br />
mai bună dovadă că nimic nu putea tulbura bunul simţ al rutinei omeneşti...<br />
„Fuhrer-ul simula o criză de nervi de fiecare dată cînd era contrariat..." Deranjată de vreo vizită, nu<br />
regăsea imediat textul întrerupt şi ochii ei par-curgeau rubricile vecine. Plîngerea unei parizience<br />
care în rubrica „Cititorii au cuvîntul" se indigna că „plăcuţele indicatoare ale străzilor erau ascunse<br />
de marchizele cafenelelor". Apoi prezentarea unei tinere actriţe: „Crescută la mînăstirea Oiseaux,<br />
joacă în Antoine şi Antoinette..." Dînd din nou de primul text, constata că era vorba de ultimele<br />
confidenţe ale lui Ribbentrop: „Nu reuşesc să înţeleg. Hitler era vegetarian. Nu suporta să mănînce<br />
carnea unui animal mort. Ne numea Leichefresser, mîncători de cadavre. Cînd mergeam să vînez,<br />
trebuia s-o fac de-a dreptul în secret, pentru că el dezaproba vînătoarea. Atunci cum a putut un<br />
asemenea om să ordone masacre înmasă?"... larpagina următoare era ocu-pată de schema mare a<br />
„bombei cu plutoniu", cu<br />
99<br />
explicaţii aproape savuroase despre puterea ei ucigaşă. înainte de sosirea cititorului următor, Olga<br />
a avut timp să vadă fotografia unui tînăr muzician cu părul dat cu briantină. Inscripţia spunea: