You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
afurisită". Vocea spunea că liniştea aceea va fi de scurtă durată, că noi temeri, meschine,<br />
îndărătnice, aveau să macine rapid seninătatea acelei seri şi că... Olga a izbutit să scape de ea<br />
dîndu-şi părul pe spate, parcă pentru a simţi mai bine răcoarea ploii pe frunte.<br />
într-o seară de septembrie (îşi pregătea infuzia de flori de hamei), Olga a înţeles în sfirşit ce amintire<br />
îi trezeau personajele pictate din atelierul lui Li. Amlntirea balului mascat...<br />
In tirnpul războiului, infuzia aceea care te ajuta să dormi dădea iluzia unei cine sau, măcar,<br />
înlocuia ceaiul. Mai tîrziu, prepararea lui se transformase într-un ritual care, seara, prin repetarea<br />
gesturilor devenite inconştiente, domolea gîndurile neliniş-tite, te lăsa să trăieşti într-o intimitate<br />
tăcută cu tine însuţi. li plăcea ora aceea vagă pe care nici un timp nu izbutea s-o măsoare, plutirea<br />
aceea în odihnă. Florile, asemenea unor minuscule conuri de pin, îşi înfoiau petalele în apa<br />
clocotită, apoi se răceau, co-borau una cîte una pe fundul crăticioarei de aramă. Privirea se pierdea<br />
în imperceptibila transmutaţie a lichidului auriu, se limpezea, urmărindu-i decan-tarea...<br />
în seara aceea, vocea „micii afurisite" a reuşit să risipească plăcuta vacuitate a gîndurilor ei. Mai<br />
întîi, Olga aproape că s-a bucurat auzind ce-i reproşa persecutoarea ei, atît de anodine îi erau<br />
cuvintele. „Nici măcar în ritualul acesta stupid nu eşti destul de consecventă. Ba îţi bei infuzia în<br />
fiecare zi, ba trece o săptămînă fără să-ţi mai aminteşti de ea. o bei cînd eşti tulburată. încă un<br />
vicleşug, un şiretlic ca să scapi de durere..." Olga nu a replicat, sperînd că reproşurile aveau să se<br />
oprească aici. Dar vocea<br />
61<br />
a continuat, ghicindu-i speranţa: „După viaţa pe care ai avut-o, cu copilul pe care îl ai, ar fi trebuit<br />
să fii de mult de piatră, invulnerabilă la toate aceste mici răni ale existenţei. Ar trebui să fii o mater<br />
dolo-rosa... zîmbitoare, da, cu un uşor zîmbet dispre-ţuitor, pentru a sfida destinul. lar pe tine te<br />
răneşte un cuvînt, o replică a vreunui nebun bătrîn de la bibliotecă te urmăreşte săptămîni întregi.<br />
I-ai vorbit lui Li despre escarpenii brodaţi, iar acum ţi-i imaginezi de fiecare dată cînd îţi pui<br />
papucii de casă... mater dolorosa în papuci brodaţi. Ţi-ai ratat genul!"<br />
De data aceasta Olga a obiectat: „Dar mi-am trăit aproape toată viaţa". Ştia că argumentul acesta<br />
înăbuşea vocea micii afurisite, cînd toate celelalte motive se dovedeau zadarnice. „Da, mă apropii<br />
de vîrsta la care nimic cu adevărat nou nu mi se mai poate întîmpla înainte de a muri. Nici o<br />
minune. o foarte improbabilă ultimă întîlnire? Cea pe care o ai, mai ales ca să-ti dovedeşti că este<br />
încă posibilă. Mater dolorosa în escarpeni brodaţi..."<br />
Mica afurisită tăcea şi Olga simţea în tainiţa aceea a minţii ei un fel de mulţumire tăcută a cuiva<br />
căruia ar fi trebuit să i se recunoască superiori-tatea. Cel puţin acum putea să-şi reia plutirea de-a<br />
lungul serii. A amestecat distrată florile din infuzie, a pregătit cana şi o strecurătoare mică. „Pînă<br />
cînd se răceşte"... s-a gîndit ea, bucurîndu-se de plăcuta lenevie din clipele acelea.<br />
Copilul dormea deja în camera lui. lar liniştea şi puritatea somnului său erau din cînd în cînd parcă<br />
adîncite de un ecou îndepărtat al orologiului de pe turla din Viliers-la-Forăt. Olga a sfirşit prin a-şi<br />
potrivi gîndul cu ritmul acela nocturn. Nu mai rămînea în mintea ei obosită decît resemnare.<br />
Acceptarea casei bizare, lipită pe toată lungimea ei de fabrica de bere, în care locuiau alţi emigranţi<br />
şi<br />
62<br />
pe care ei o numeau Hoarda de Aur. Acceptarea vieţii ei de aici, din orăşelul fără vreun farmec<br />
aparte, loc cu totul întîmplător şi cu toate acestea predestinat, singurul care voia să o primească<br />
după fuga ei din Paris, ruptura cu emigraţia pariziană, plecarea soţului ei. Unicul loc sub soare.<br />
Casa din-tre zidul Hoardei de Aur şi malul rîului. A zîmbit:<br />
locul ei aici pe pămînt.