You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
. — Nu, nu, domnule dragă, nu uitaţi că sînteţi un satir! Hai, oferiţi-mi o grimasă de<br />
concupiscenţă! Da, foarte bine, uitaţi, o privire înflăcărată de dorinţă, nişte bnze umezite de<br />
desfrîu... Perfect! Rămîneţi aşa...<br />
lar dumneavoastră, doamnă, speriati-vă, tresăriţi! Sînteţi nimfa care simte deja în ceafă răsuflarea<br />
acestui monstru lubric... Bine ! Nu mişcaţi...<br />
Pivniţa era scăldată într-o lumină tăioasă, tea-trală. Li, încremenită după un trepied, cu ochiul lipit<br />
de aparat, viza un panou mare de placaj. Acesta înfaţişa, într-o pictură exuberantă cu plante şi<br />
frunze, o nimfă frumoasă, cu trupul alb şi arcuit, pe care, ţîşnind dintre sălcii, o înlănţuia un satir.<br />
Nimfa clipea din ochi cam convulsiv. Satirul a tuşit uşor. „Nu mi-i-şcă-ă-m!" a repetat Li, cu o<br />
voce de sca-mator, şi s-a auzit un ţăcănit.<br />
Chipul satirului şi al nimfei s-au desprins de placaj şi au lăsat în locul lor niste rotocoale negre,<br />
goale. Li s-a îndreptat şi, zărind-o pe Olga, i-a făcut cu ochiul. Un bărbat şi o femeie au ieşit din<br />
spatele panoului. Era amuzant să le vezi capetele părăsind trupurile personajelor pictate şi aterizînd<br />
pe nişte trupuri îmbrăcate foarte corect: o rochie de vară, o cămaşă de culoare deschisă cu o<br />
cravată. Ei înşişi păreau puţin derutaţi de transformarea aceea subită.<br />
— Fotografiile vor fi gata poimîine, pe la prînz, a precizat Li, conducîndu-i pînă la ieşire.<br />
Au prînzit în pivniţă, unde erau înşirate mai multe panouri de-a lungul pereţilor. Pe unul din ele<br />
Olga a recunoscut un donjon în flăcări, un muş-chetar care ieşea pe fereastră strîngînd în braţe o<br />
tînără frumuseţe evanescentă. Puţin mai încolo, un cuplu de înotători bronzaţi se tolănea pe malul<br />
unei întinderi de azur, sub nişte palmieri. Găurile pentru chipurile lor absente se decupau bizar pe<br />
fundalul cerului tropical. în prim-plan, Olga a zărit cu mirare o dîră de nisip adevărat, o scoică<br />
mare... Li i-a urmărit privirea.<br />
S2<br />
— Asta-i veche! De pe vremea cînd căutam cu orice preţ iluzia de volum, un trompe-l'oeil. Am<br />
observat că oamenii preţuiesc mult asemănarea...<br />
Olga o asculta, gîndindu-se cu o uimire îndu-ioşată: „Aşa e Li. Insesizabilă. Cine-i ea ? Scamatoarea<br />
? Pictoriţa ? Fotografa ? Infirmiera ? Trei ani pe front în primul război. lar sub Ocupaţie —<br />
închisă, torturată, da, mîinile ei pline de arsuri... Astă-noapte a plîns în somn. Oare ce visa ?"<br />
Li s-a ridicat şi, uitînd de mîncare, a tras un panou, apoi altul, le-a instalat pe suporturi. Nu era<br />
pentru prima oară cînd îi arăta Olgăi colecţia, dar, ca la toţi marii entuziaşti, pasiunea ei se reînnoia<br />
de fiecare dată şi le dădea spectatorilor impresia că descoperă ceea ce văzuseră deja.<br />
— Trebuia să inventez tot timpul, explica ea, vîrîndu-şi capul într-un rotocol decupat. Acesta<br />
reprezintă perioada mea mitologică. îl recunoşti ?<br />
o fată, îmbrăcată cu o tunică transparentă, se apropia de un pat şi îl lumina cu o lumînare. Un efeb<br />
înaripat dormea acolo, într-o voluptuoasă ui-tare de sine. Chipul lui Li se ivea cînd în nimbul<br />
lumînării, cînd pe pernă.<br />
— lar apoi, într-o zi, o revelaţie ! Şi începe peri-oada mea literară. Uite !<br />
De data aceasta era un bărbat cu o barbă stu-foasă, cu o cămaşă lungă, ţărănească, un uriaş ce<br />
stătea lîngă o izbă, sprijinit de coarnele unui plug. Personajul care poza alături de el părea, în<br />
hainele lui de oraş, chiar tipul de om mediu.<br />
— Vezi, a exclamat fotografa, vîrindu-şi chipul în tăietură, un oarecare domn N., făcîndu-i o vizită<br />
lui Tolstoi la lasnaia Poliana. Şi nu-ţi poţi închipui cîţi domni N. au reuşit să dea impresia că erau<br />
per tu cu scriitorul! Şi nu numai francezii, ci chiar şi ruşii se lasă prinşi în cursă...<br />
53