Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
capacitatea de a vorbi, mai cu seamă că îşi înfrînase îndelung nevoia de a se confesa cuiva care să<br />
o înţeleagă. După o încercare nereusită de a-şi pune capăt zilelor, ajunge la spital, apoi într-un<br />
ospiciu, iar fiul ei este dus în Rusia de fostul soţ, care, căzînd victimă, ca şi Li, minciunilor<br />
propagandei comuniste despre cuceririle ştiinţei sovietice, speră să-l vindece acolo, dar, tot ca şi<br />
Li, ajunge într-un lagăr de prizonieri, pe cînd fiul, considerat încă recuperabil datorită tinereţii lui,<br />
este trimis într-un lagăr de reedu-care, unde i se pierde urma. Dragostea incestuoasă, imposibilă şi<br />
totodată posibilă, dintre mamă şi fiu incar-nează arhetipul mediteranean al reîntoarcerii în pîntecele<br />
matern, în Terra mater, sinonima cu moartea care, aici, e indisociabilă de iubire.<br />
Căutarea identitară şi existenţială a Olgăi Arbelina ajunge, prin aceste experienţe dramatice, la<br />
afirmarea clară a necesităţii unei ordini relative a lucrurilor, a unor limite de neîncălcat şi a<br />
valorilor familiale: refacerea cuplului, cu soţul ei, reînlors în Franţa, supravieţuind miraculos după<br />
ani de zile petrecuţi într-un lagăr de la Cercul polar, singura fiinţă căreia îi poate, în sfirşit, mărturisi<br />
totul, regăsindu-şi uzul vorbirii singura fhnţă care o înţelege şi îi împărtăşeşte suferinţa,<br />
ajutînd-o, prin iubire, să revină la normal. Experienţa unei vieţi întregi, nume-roasele ei eşecuri<br />
dureroase o fac pe Olga Arbelina să înţeleagă că nihilismul şi libertatea absolută sînt distrugătoare,<br />
ducînd la o criză a valorilor, la dispariţia lor, la violenţe insuportabile şi la o anarhie<br />
ucigaşă.<br />
Deşi subliniază monstruozitatea incestului, Andrei Makine îl prezintă poetic, izbutind astfel să<br />
redea intensi-tatea, profunzimea şi puritatea iubirii mamei, imensita-tea sacrificiului ei de sine, prin<br />
care caută să-şi ispăşească crima'de a fi dat naştere unui fiu hemofil, condamnat la moarte.<br />
Scriitura lirică, senzuală şi totodată pudică nu cade niciodată în capcana erotismului comercial sau<br />
a picanteriei. Makine sondeaza, prin povestea Olgăi Arbelina,<br />
asemenea lui Dostoievski, dar cu mijloace diferite, străfun-durile atît de tulburi ale sufletului<br />
omenesc, ambigui-tatea, cel mai adesea trecută sub tăcere, a sentimentelor care îi unesc pe o mamă<br />
şi fiul ei. Tema incestului este introdusă cu măiestrie, ca un motiv muzical în surdină, definită ca o<br />
prezenţă lăuntrică, afectivă şi totodată fizică, la început, apoi prin desemnarea fiului ba prin<br />
„copilul" ba prin „tînărul necunoscut", care devin un simplu „el° atunci cînd renunţarea la orice<br />
viaţă socială, sacrificiul de sine al prinţesei şi cufundarea ei resemnată, dar tot mai pasionată, în<br />
incest sînt sugerate prin dispariţia aproape totală a prenumelui Olga, înlocuit cu un simplu „ea",<br />
con-topit cu „el" într-un cuplu împotriva firii. Incestul este sugerat subtil şi prin ambiguitatea<br />
trăirilor fiului, nu doar un adolescent gelos pe amantul mamei, ci un tînăr capabil de disimulare,<br />
drogare şi viol repetat, aproape de paricid, redevenit un copil care i se adresează Olgăi cu<br />
„mămico", atunci cînd e foarte bolnav sau cînd vrea să salveze peştii din iaz de la aafixiere,<br />
asumîndu-şi uneori şi rolul bărbatului grijuliu, protector, care face cumpărături, îi dă braţul Olgăi<br />
ca să nu alunece pe gheaţă, o înveleşte noaptea ca să nu răcească, reface provizia de lemne din<br />
dormitorul ei, al „lor".<br />
Arta descrierii, îndeosebi a iernii, frumuseţea, plas-ticitatea şi originalitatea metaforelor (Hoarda<br />
de Aur, Caravanseraiul, amurgul, balul mascat-mascaradă - un adevărat laitmotiv polisemic - ,<br />
roata lumii, materializată aici de maşinăria scripetelui fostei fabrici de bere, care se pune neaşteptat<br />
şi înspăimîntător într-o mişcare tot mai precipitată, aducînd din adîncuri la suprafaţă mîlul mirosind<br />
a putregai, a carne şi a moarte), rafinamentul şi forţa evocatoare a punerilor în abis (decorul<br />
fotografei Li înfăţişînd nimfa şi satirul, în care Olga, în glumă, îşi vîră capul în postură de nimfă,<br />
ilustraţia din manualul de medicină despre hemofilie, reprezentînd un boa înghiţind o antilopă,<br />
unde trupul şarpelui aminteşte indecent de o coapsă de femeie într-un ciorap de mătase cu modele),<br />
siguranţa mînuirii tehnicii punctului de vedere (povestea Olgăi Arbelina fiind prezentată la început<br />
ca un fapt divers senzaţional şi de neînţeles, apoi caricatural: „Prinţesa şi hingherul" sau<br />
melodramatic: „Prinţesa în exil"), forţa evocării lapidare şi nedistonante a istoriei sîngeroase a<br />
Ruaiei secolului al XX-lea, a exodului rusesc postrevo-luţionar, a freneziei pariziene din „anii