You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
In cele din urmă, după o perindare nedesluşită a săptămînilor, lunilor, anotimpurilor a sosit dimineaţa<br />
aceea îngheţată. In capul unor scări vechi de lemn cu trepte înalte şi balustrada tocită de<br />
mîini s-a deschis uşa dincolo de care nu putea fi decît încăperea minusculă cu fereastra ce dădea<br />
spre o pădure înzăpezită.<br />
A trebuit să se îndoaie ca să se strecoare spre fereastra minusculă, un fel de lucarnă opacă de praf,<br />
de pînze de păianjen întreţesute. Cu o bucată de cîrpă scoasă dintr-o grămadă de vechituri a frecat<br />
gearnul. Afară, aceeaşi alee cu tei, dar văzută mult rnai de sus, şi ziua aceea, voalată de ţesătura<br />
lentă a fulgilor. Şi pămîntul era complet alb, iar lumea de dincolo de gard părea pejumătate ştearsă<br />
sub filamentele de zăpadă...<br />
Nu s-a mirat deloc văzînd un bărbat profilîndu-se încet pe albul mişcător, în mijlocul aleh. Nu era<br />
surprinsă nici de înălţimea lui uriaşă, nici de sără-cia extremă a hainelor lui — a paltonului lung cu<br />
croială militară, căruia la prima vedere îi ghiceai stofa roasă, cîrpită. Sub veşmîntul ponosit se contura<br />
o statură impunătoare, dar anormal de descăr-nată. Nu purta pălărie, zăpada i se amestecase cu<br />
părul sur.<br />
Nici gesturile lui nu i-au părut extravagante. El s-a oprit, a pus jos o geantă veche de voiaj şi s-a<br />
dus să adune un pumn de zăpadă de pe scîndura unei bănci. Apoi, cu grijă, şi-a frecat faţa, s-a<br />
spălat cu bulgărele de gheaţă care i se topea în mîini. A scos o batistă, şi-a şters fruntea, obrajii şi,<br />
înşfăcîndu-şi geanta, s-a îndreptat spre intrarea clădirii.<br />
Ea nu a făcut nici o mişcare, doar şi-a plimbat privirea în jur, ca cel care se trezeşte într-un loc<br />
274 Andrei Makine<br />
necunoscut şi încearcă să-l identifice. Nu mai era un refugiu tainic, pierdut în labirinturile<br />
conacului de odinioară, ci pur şi simplu podul clădirii, un pod strîmt, în care luase obiceiul să vină,<br />
la început împiedicată de gardienii ce se temeau să nu se sinu-cidă, apoi ignorată de ei. Scaune<br />
rupte, ziare vechi, un teanc de hîrtie îngălbenită, din care scotea foi pentru însemnările ei...<br />
o voce de femeie îi repeta numele în josul scărilor...<br />
Ştia dinainte ce-i va spune bărbatul care îşi spă-lase adineauri faţa cu un pumn de zăpadă. Va<br />
începe să vorbească numaidecît, mergînd pe alee, apoi ase-zat pe bancheta unui vagon, într-o<br />
cameră de hotel, într-o cafenea, mai tîrziu într-o locuinţă efemeră care le va da pentru cîtva timp<br />
iluzia unui acasă... Va vorbi în toţi anii care le mai rămîneau de trăit. Şi impresia că aflase totul de<br />
la primul cuvînt n-o va mai părăsi. Ea îl va asculta, va plînge, îi va face semn să tacă atunci cînd<br />
durerea va fi insupor-tabilă, dar totul, absolut totul îi va fi deja cunoscut, simţit de o mie de ori în<br />
cursul rătăcirilor ei noc-turne prin perindările amăgitoare ale vietii.<br />
Va şti, ştia deja că emigranţii, îndată după întoar-cerea lor în Rusia, fuseseră despuiaţi de bagaje,<br />
filtraţi, încărcaţi în vagoane de marfă. Şi că în prima zi de viscol tatăl şi fiul fuseseră despărţiţi.<br />
Adulţii continuau drumul mai spre est, traversînd Uralul, urcînd dincolo de Cercul polar, pînă în<br />
lagărele din nordul îndepărtat. Tinerii care nu împliniseră încă şaisprezece ani mai erau consideraţi<br />
capabili să-şi elimine „trecutul burghez" în taberele de reedu-care. în momentul despărţirii, tatăl,<br />
după o revoltă solitară şi inutilă, era să moară sub paturile grele de puşcă ale gardienilor...<br />
275<br />
Va afla şi că Li urmase acelaşi drum către nord. Şi că panourile ei pictate fuseseră aruncate în<br />
zăpadă, în spatele gării unde erau triaţi prizonierii. Cîtva timp se puteau vedea în mijlocul cîmpului<br />
îngheţat culorile vii ale acelor puneri în scenă : un pianist în frac acompaniind o cîntăreaţă<br />
monumentală sau doi vilegiaturişti sub un soare ecuatorial... Incetul cu încetul, locuitorii luaseră<br />
panourile şi le arseseră în timpul gerurilor de sfirşit de iarnă.