Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
DACIA<br />
magazin<br />
56<br />
nr. 59, mai–iunie 2009<br />
....„Un om pe care-l cunoaştem fără a-l cunoaşte – una din a<strong>ce</strong>le figuri <strong>ce</strong> ţi se pare că ai mai văzut-o vreodată-n<br />
viaţă, fără s-o fi văzut niciodată, fenomen <strong>ce</strong> se poate explica numai prin presupunerea unei afinităţi sufleteşti. Era frumos<br />
– de o frumuseţe demonică. Asupra feţei sale palide, musculoase, expresive, se ridică o frunte senină şi re<strong>ce</strong> ca cugetarea<br />
unui filozof. Iar asupra frunţei se zburlea cu o genialitate sălbatică părul său negru-strălucit, <strong>ce</strong> cădea pe nişte umeri<br />
compacţi şi bine făcuţi. Ochii săi mari căprii ardeau ca un foc negru sub nişte sprân<strong>ce</strong>ne stufoase şi îmbinate, iar buzele<br />
strâns lipite, vinete, erau de o asprime rară. Ai fi crezut că e un poet ateu, unul din a<strong>ce</strong>i îngeri căzuţi, un satan, nu cum şi-l<br />
închipuie pictorii: zbârcit, hidos, urâcios, ci un satan frumos, de-o frumuseţe strălucită, un satan mândru de cădere, pe-a<br />
cărui frunte Dumnezeu a scris geniul şi iadul, îndărătnicia – un satan dumnezeiesc care, trezit în <strong>ce</strong>ri, a sorbit din lumina<br />
<strong>ce</strong>a sântă, şi-a îmbătat ochii cu idealele <strong>ce</strong>le mai sublime, şi-a muiat sufletul în visurile <strong>ce</strong>le mai dragi, pentru ca în urmă,<br />
căzut pe pămînt, să nu-i rămână decât de<strong>ce</strong>pţiunea şi tristeţea gravată în jurul buzelor, că nu mai e în <strong>ce</strong>ri. Repedea îmflare<br />
a nărilor şi vioaia sclipire a ochilor lui semnalau o inimă din <strong>ce</strong>le mai nebune, un caracter pasionat. Talia sa subţire, fină şi<br />
mâna sa albă, cu degete lungi şi aristocrati<strong>ce</strong> sămăna, cu toate astea, a avea o putere de fier. Toată expresiunea în sine era<br />
de-o putere generoasă, deşi infernală.”<br />
În a<strong>ce</strong>st autoportret poetul în<strong>ce</strong>arcă să transmită o descriere a persoanei sale interioare, nu a a<strong>ce</strong>leia de suprafaţă a<br />
omului <strong>ce</strong> se vede în public, lăsând deoparte pasiunile sale secrete, evidenţiind nostalgiile cu tot universul său imaginar şi<br />
care pentru el sânt mult mai importante decât opiniile altora. Când spune că s-a trezit în <strong>ce</strong>ri, a sorbit din lumina <strong>ce</strong>a sântă<br />
etc., poetul exprimă „Nostalgia Paradisului” pierdut, nostalgie <strong>ce</strong> ţine mai mult de impulsurile profunde ale omului care,<br />
dorind să participe la sacru prin „totalitatea fiinţei sale”, descoperă că a<strong>ce</strong>astă totalitate este doar aparentă, însuşi fiinţa sa<br />
fiind atât de trecătoare încât aproape nu va mai da importanţă bunurilor materiale. Poetul descoperă „Zborul” sau mai bine<br />
zis ideologia „zborului magic”, <strong>ce</strong> îl întrevede în călătoriile sale, în folclor, basme, legende etc. care fac parte din tradiţia<br />
orală şi de simbolismele <strong>ce</strong> le implică, bineînţeles, a<strong>ce</strong>stea. Doar cunoaşterea lor fa<strong>ce</strong> posibilă înţelegerea semnificaţiilor.<br />
„Zborul”, odată descoperit, deci conştientizat, devine plin de semnificaţii, el semnifică inteligenţa, înţelegerea lucrurilor<br />
secrete şi a adevărurilor metafizi<strong>ce</strong>. Toate legendele, basmele, riturile se pot tradu<strong>ce</strong> prin nostalgia omului de a se trasmuta<br />
în „spirit”, pentru a efectua „zborul” care, este în sine, un act de tras<strong>ce</strong>ndenţă. Prin a<strong>ce</strong>a „ cădere pe pământ” exprimă<br />
nostalgia a<strong>ce</strong>lui Timp Paradisiac pierdut, el este un şaman al timpurilor noastre, spun eu, deoare<strong>ce</strong> şamanul este specialistul<br />
prin ex<strong>ce</strong>lenţă al extazului, este <strong>ce</strong>l <strong>ce</strong> întreprinde călătoria mistică abandonându-şi corpul, în Cer sau în Infern. La nivelul<br />
imaginaţiei active, simbolismul as<strong>ce</strong>nsiunii semnifică întotdeauna sfârşitul unei situaţii „limitate”, ruptură de nivel <strong>ce</strong> fa<strong>ce</strong><br />
posibilă tre<strong>ce</strong>rea spre un alt mod de a fi, semnifică libertatea de a se mişca sau, altfel spus, îi permite de a anula un sistem<br />
de condiţionări. Dorinţa de libertate absolută a poetului este aşadar înnăscută, deoare<strong>ce</strong> rădăcinile libertăţii trebuiesc<br />
căutate în profunzimile psihicului şi nu în anumite momente din viaţa lui, dorinţă <strong>ce</strong> fa<strong>ce</strong> parte din nostalgiile esenţiale ale<br />
omului. Având oroare, aş putea spune, de complicaţiile sociale, poetul preferă întoar<strong>ce</strong>rea la natură, acolo unde se regăsea<br />
retrăind instinctele sale silvestre. „ Aş vrea să văd acuma natala mea vîlcioară/ Scăldată în cristalul pîrîului de-argint,/ Să<br />
văd <strong>ce</strong> eu atîta iubeam odinioară,/ A codrului tenebră, poetic labirint.”<br />
În India, unde reşed zeii daci<br />
Ghe<strong>org</strong>he ŞEITAN<br />
„Alexandru merge în Indii, unde reşed în Himalaya zeii daci. Acolo el întâlneşte pe Dochia şi de la Zalmoxis<br />
învaţă înţelepciune“. Este una dintre observaţiile lui Mihail <strong>Eminescu</strong>, rămase în manuscrisele sale (ms. 2290, f.70.1) şi,<br />
ca multe altele, ne<strong>ce</strong>r<strong>ce</strong>tate şi neînţelese.<br />
Zeii reşed în Himalaya pentru că au migrat din <strong>Dacia</strong>, din munţii Riphey şi ,de <strong>ce</strong> nu?, din munţii Haemus care<br />
sunt o parte din Himalaya balcanică şi originară a indo-europenilor. Când arienii au invadat India (mileniul 2 Î.H.), ei<br />
dispuneau de o cultură vedică, deja formată în teritoriul matcă.<br />
Mitul Kabandha a existat în culturile Vinca şi Gumelniţa (mileniile 3-5 Î.H.), fapt demonstrabil prin vasele de<br />
argilă antropomorfe. La <strong>ce</strong>le două capete ale mitului în cauză se aflau zeii proto-daci, Indra-zeul care îl creează pe<br />
demonul Kabandha Rama- divinitatea care îl eliberează din condiţia demonică. Ca vase de depozitare, a<strong>ce</strong>ste recipiente<br />
sunt, la nivel lingvistic, ,,buţi, butoaie”, butoi fiind tradu<strong>ce</strong>rea ad-literam a termenului sanscrit ”kabandha”, dar şi demoni<br />
(sanscritul bhuta-demon).