You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
nr. 59, mai–iunie 2009<br />
<strong>Eminescu</strong> şi teatrul<br />
DACIA<br />
magazin<br />
Marian-Cătălin ANDREI<br />
Gina-Mădălina PARASCHIV<br />
Se cunosc multiplele preocupări ale lui <strong>Eminescu</strong> în toate domeniile limbii şi literaturii. Pe drept cuvânt, el<br />
îşi merită aprecierea de <strong>ce</strong>l mai mare poet al românilor.<br />
Pasiunea lui <strong>Eminescu</strong> pentru teatru şi legătura a<strong>ce</strong>stuia cu mediul actori<strong>ce</strong>sc, ca şi preocuparea<br />
pentru problemele ridicate de actul teatral românesc s-au manifestat de timpuriu, sub diferite forme – compania unor trupe<br />
de teatru ca Fany Tardiny, I<strong>org</strong>u Caragiale, Pascaly - pentru care nu o dată şi-a întrerupt studiile.<br />
Încă din adoles<strong>ce</strong>nţă, în textul Contrapagina, îşi prezintă <strong>ce</strong>le două tendinţe către care se orientează în<strong>ce</strong>puturile<br />
activităţii sale, interesul pentru teatru şi pentru publicistică.<br />
Interesul pentru teatru şi ecouri ale vieţii de sufleur, copist, figurant în unele piese de teatru străbat şi în scrierile<br />
sale din perioada 1866–1869.<br />
În Geniu pustiu atmosfera de teatru, viaţa de culise, arată că <strong>Eminescu</strong> a trăit intens clipa şi s-a lăsat pătruns de<br />
atmosfera teatrală a epocii. Aici îl aflăm pe sufleurul care în creaţia sa înregistrează cu ochi indiscreţi amănunte pe care<br />
le-a surprins de atâtea ori şi le-a transpus apoi în poezii, cum sunt Venere şi Madonă, La o artistă.<br />
Din perioada studiilor în Germania, datează tălmăcirea teatrală a esteticianului german Rötscher, Arta reprezentaţiei<br />
dramati<strong>ce</strong> – lucrare fundamentală în literatura s<strong>ce</strong>nografică universală.<br />
Are un cult deosebit pentru Corneille, Racine, Molière, Goldoni, Schiller, Goethe, Gogol, Shakespeare – multe<br />
imagini din poezia sa conducându-l către a<strong>ce</strong>ştia; de pildă, imaginea bătrânului Rege Lear din Împărat şi proletar, în<br />
care apare figura Cezarului copleşit de gânduri („în gânduri adâncit“), precum şi remuşcarea pentru ororile săvârşite prin<br />
înfrângerea Comunei din Paris.<br />
Din literatura dramatică românească, <strong>Eminescu</strong> cunoaşte tot <strong>ce</strong> s-a scris mai înaintea sa, apreciază suc<strong>ce</strong>sele, dar<br />
şi lipsurile unor comedii ale lui Vasile Alecsandri despre care va formula elogii în poezia Epigonii unde, în trei strofe,<br />
îi defineşte întreaga creaţie poetică recunoscându-l ca fiind „a<strong>ce</strong>l rege al poeziei, veşnic tânăr şi feri<strong>ce</strong>“. Apreciază cu<br />
luciditate şi mult spirit critic teatrul artificios, lipsit de valoare, al lui Dimitrie Bolintineanu şi, vorbind despre a<strong>ce</strong>sta,<br />
<strong>Eminescu</strong> găseşte prilej să formuleze idei de admiraţie pentru Shakespeare.<br />
Mai dezvoltat e poemul dramatic Andrei Mureşan în trei variante: 1869–1871–1876.<br />
În versiunea din 1869, Andrei Mureşan îşi exprimă încrederea în ridicarea neamului său, cu toate piedicile iscate<br />
– spre deosebire de versiunea din 1876 în care e prezentat ca un filozof schopenhauerian, teoretician al răului istoric şi al<br />
unui panteism susţinut pe ideile platoni<strong>ce</strong>, el căutând fericirea în călugărie (ermetism), în somnolenţă, în ficţiune (Ge<strong>org</strong>e<br />
Călinescu).<br />
<strong>Eminescu</strong> în Neamul Lu<strong>ce</strong>ferilor<br />
Adrian BUCURESCU<br />
Indiferent de adevărul ei, printr-o ex<strong>ce</strong>sivă repetare, sintagma „<strong>Eminescu</strong> – Lu<strong>ce</strong>afărul poeziei româneşti“ a<br />
devenit banală. Cu toate a<strong>ce</strong>stea, poetul nostru naţional, prin adevăratul său nume de familie, Eminovici, chiar<br />
fa<strong>ce</strong> parte din Neamul Lu<strong>ce</strong>ferilor, după cum va fi demonstrat.<br />
Primul strămoş atestat al poetului este Petrea Eminovici, din satul Călineştii lui Cuparencu, judeţul Su<strong>ce</strong>ava,<br />
născut, probabil, între 1732 şi 1736. Feciorul lui Petrea, Vasile Iminovici, s-a născut prin 1780 şi a murit la 20 februarie<br />
1844. Era ţăran, ca şi părintele lui. Vasile a avut patru fete şi trei feciori. Cel mare, Ghe<strong>org</strong>he, tatăl lui Mihai <strong>Eminescu</strong>,<br />
s-a născut la 10 februarie 1812.<br />
Numele Eminovici, cu varianta Iminovici, vine din limba dacilor, anume din MANI-VAZOS, atestat ca supranume<br />
15