You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
estetic. În mod imperceptibil se trece de la o formă la alta, (…) sexele îşi văd fiecare de<br />
drumul lor. Nu mai trăiesc împreună, se dislocă reciproc, în sfârşit. Pentru că femeile au<br />
nevoie de spaţiu pentru ceea ce există doar în fantezia lor.” [9, p. 84-85]. Lenk extinde<br />
metafora descoperirii identităţii femeii în imaginea în oglindă a altei femeii asupra unei<br />
noi conceptualizări estetice. Determinantă este nu norma canonică, ci glisarea şi mixajul,<br />
esenţa activităţii artistice a femeii constând în mişcarea permanentă de la o formă la alta.<br />
Această transgresare anarhică, această practică a diferenţelor indică afinităţi clare cu<br />
dezbaterile feministe din spaţiul francez (Cixous). Prezenţa femeii ca subiect în literatură<br />
şi artă (şi nu doar ca obiect al reprezentării artistice) ar anihila caracterul androgin al artei.<br />
Premisa elaborării unor noi forme estetice este schimbarea relaţiei femeii cu sine însăşi:<br />
„În noua relaţie a femeii cu sine ea este mai multe sau mai mult: ea se dizolvă momentan<br />
în mişcarea pură. Feminitatea îi este astfel la fel de străină ca şi masculinitatea şi întreaga<br />
lume traversată de particularităţi. Este o mişcare, care mult timp a fost visătoare, dar<br />
care în momentul când a devenit conştientă s-a multiplicat; este o acţiune din exterior<br />
spre interior şi astfel inversată lateral, ca imaginea în oglindă – acţiunea estetică.”<br />
[9, p. 85]. Autodedublarea femeii în oglinda metaforică, calitatea ei de „oglindă vie<br />
a Sinelui”, a femininului ca Sine colectiv ilustrează în argumentarea lui Lenk procesul<br />
de conştientizare identitară a femeii, care se (re)găseşte nu în imaginea din oglinda reală,<br />
în care ea anticipează privirile bărbatului, ci în oglinda/ochii/privirile altor femei. Doar<br />
reflectarea în ochii femeilor permite (re)descoperirea perceperii Sinelui feminin.<br />
Cu intenţii vădit polemice, Hiltrud Gnüg, autoarea eseului Există oare o estetică<br />
feminină? (Gibt es eine weibliche Ästhetik?, 1978) critică cu duritate însăşi ideea existenţei<br />
unei feminităţi „genuine”, pe care o atribuie tuturor celor care pledează pentru o „estetică<br />
feminină”, considerând o asemenea definiţie principial falsă, formulată în spiritul miturilor<br />
genuriale iluministe. Gnüg îşi construieşte discursul pe teza „inventării” celor două sexe<br />
diferite care au fost „născocite” în cadrul victoriei ştiinţelor naturale şi a micii burghezii.<br />
Această autoare afirmă că orice tentativă de explicare (esenţialistă sau socioculturală)<br />
a feminităţii are ca finalitate inevitabilă dualismul sexelor. „Opunerea esteticii masculine<br />
şi a celei feminine (…) presupune diferenţa fundamentală a sexelor”, care nu există în<br />
realitate: „Atunci când femeia evadează din ghetoul ei feminin în oceanul posibilităţilor<br />
umane, ea nu uzurpează astfel domeniile masculine, mici nu le masculinizează, ea descoperă<br />
ca de fapt umane calităţile prezentate drept masculine. Intelectualitatea, productivitatea,<br />
spiritul combativ nu sunt nicidecum fenomene originar masculine, iar bărbatul emancipat<br />
de asemenea refuză să renege emoţionalitatea, sensibilitatea, gentileţea ca trăsături<br />
feminine.” [5, p. 132]. Analiza comparatistă a unor texte lirice semnate de Ursula Krechel<br />
şi Ludwig Fels finalizează cu o concluzie mai puţin categorică: „Este adevărat, au fost<br />
stabilite noi forme estetice, dar nicidecum o nouă estetică feminină. O viziune despre<br />
lume specifică unui anumit sex nu poate fi stabilită.” [5, p. 140].<br />
Întrebarea (retorică în esenţa ei) despre existenţa unei estetici feminine a fost<br />
generată de eforturile de căutare a unor noi forme de exprimare feminină în anii ’70.<br />
Un răspuns apodictic, „Da, există” sau „Nu, nu există.”, presupunea, chiar şi în cazul celei<br />
mai solide argumentări, un punct de vedere oarecum dogmatic, cu pretenţia adevărului<br />
absolut. Formularea oricărui răspuns revendică clarificarea relaţiilor (şi, eventual,<br />
a determinărilor) existente între sexul biologic şi creativitate, ceea ce ar fi degenerat în<br />
24 Metaliteratură, anul XII, nr. 5-6 (<strong>31</strong>), <strong>2012</strong>