DET STORE PENSJONIST- RANET JEG PLIKTER Å ... - Seniorsaken
DET STORE PENSJONIST- RANET JEG PLIKTER Å ... - Seniorsaken
DET STORE PENSJONIST- RANET JEG PLIKTER Å ... - Seniorsaken
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
tralt i hennes liv. Hun fikk det råd av en<br />
god venn og prest å la Vårherre ordne<br />
opp. «For tro bunner i at man overgir seg<br />
nok. Legg deg i Vårherres hender,» sa<br />
han. «Du svikter hvis ikke du lar den du<br />
tror på, få råde.»<br />
– Når Herren stenger døren, åpner han<br />
alltid et vindu, sier Ingeborg med et smil.<br />
Jeg skulle gjerne arbeide som kirketjener,<br />
og da skulle jeg sørge for at kirkedøren<br />
alltid var åpen.<br />
I rampelyset<br />
Abstinensproblemene er ikke uteblitt. I<br />
årevis fikk hun oppmerksomhet som en<br />
filmdiva. Hun var i rampelyset fra hun<br />
ledet Høyres feministgruppe. I 1994 ble<br />
hun kåret til Norges mest velkledde<br />
kvinne, og hun er kommandør av en<br />
fransk orden som hun pynter kjøkkenforkleet<br />
sitt med hver nyttårsaften.<br />
– Fremdeles dingler jeg i løse luften.<br />
Har omtrent samme følelse som jeg ville<br />
hatt hvis jeg hadde ramlet ned fra timeteren.<br />
Jeg må ta fatt på å være alene med<br />
meg selv. Få orden i papirer og økonomi<br />
og alt det jeg før hadde sekretærer til å ta<br />
seg av.<br />
Hun har funnet sin base på et kontor i<br />
Bygdøy Allé, der hun har utsikt mot en<br />
hage hun gleder seg til å nyte til sommeren.<br />
Her har hun et fellesskap med voksne,<br />
dannede mennesker hun trives sammen<br />
med.<br />
– Vi har åpne dører mellom oss, og vi<br />
spiser lunsj sammen. Det er viktig. Jeg<br />
visste med én gang jeg så kontoret, at det<br />
var riktig for meg. Nå kan livet gå som<br />
det går, for nå skjer de rette tingene.<br />
Hjemme har Ingeborg Moræus<br />
Hanssen innredet et eget rom hun kan<br />
stenge av. Det har hun gjort på grunn av<br />
mannens situasjon.<br />
– Vårt hjem er som et industristed. De<br />
som hjelper ham, kommer og går hos oss<br />
til alle tider. Jeg må ha et stille sted å<br />
trekke meg tilbake til, hvor jeg kan lukke<br />
døren og finne ro.<br />
I dette rommet har hun det – etter hennes<br />
mening – alle kvinner elsker, et godt<br />
badekar. Ingeborgs er vakkert og står på<br />
løveføtter. På veggene henger det bilder<br />
fra hele hennes liv. Her har hun også en<br />
seng.<br />
– Den er stor nok til to som er glad i<br />
hverandre, eller til å dele med barnebarna.<br />
Deilig å være alene i også.<br />
– Seniortilværelsen din tegner seg<br />
rosenrød nå?<br />
– Utgangspunktet er bra, det er jeg<br />
trygg for. Jeg fikk en hyggelig, økono-<br />
misk avtale da jeg fratrådte som Oslos<br />
kinosjef. Økonomien betyr mye i mitt liv.<br />
Den som vil leve godt, må ha godt med<br />
penger. De som påstår noe annet, skjønner<br />
ikke hva de snakker om.<br />
Vil fylle tiden med noe viktig<br />
Ingeborg Moræus Hanssen vil ha arbeid.<br />
Hun vil fylle tiden med noe viktig. Før<br />
jul kontaktet hun biskopens kontor i<br />
Oslo. Kunne hun skrive artikler om kirke<br />
og kultur, som hun brenner for?<br />
– Jeg er imot å være pensjonist. Det<br />
skal ikke finnes noen øvre aldersgrense<br />
for å jobbe. Når folk gratulerer meg med<br />
pensjonisttilværelsen, svarer jeg «kondoler<br />
meg heller». Jeg vil glede meg til å stå<br />
opp hver morgen og ta fatt på noe annet<br />
enn en hobby eller pusle i huset. Jeg vil<br />
tilby Kirken hjelp med å selge seg som<br />
– <strong>JEG</strong> M<strong>Å</strong> ØDSLE MED<br />
MINE GODER. DE S O M<br />
SPILLER OPPHØYET I<br />
EGEN STAKKARSLIGHET,<br />
DE KOMMER INGEN VEI.<br />
<strong>DET</strong> G AGNER IKKE<br />
NOEN <strong>Å</strong> TREKKE S E G<br />
INN I SEG SELV. <strong>JEG</strong> VIL<br />
DELE LIVET MITT MED<br />
ANDRE B<strong>Å</strong>DE I JUBEL<br />
OG I SORG.<br />
sakralt hus, som et byrom som alltid er<br />
åpent. Der vil jeg passe på at alt går riktig<br />
for seg. Etter Ingeborg Moræus<br />
Hanssens mening bør kirker alltid holdes<br />
åpne. Når noe skjer, må vi tenne lys og<br />
legge ned blomster.<br />
– Tenk så fantastisk å ha en katedral i<br />
en ellers puslete by. Et sted der hverdagsmennesket<br />
finner skjønnhet og ro, slik<br />
som i utlandet. Det nærmeste vi kommer,<br />
er Nidarosdomen. Vi må skape en katedral<br />
av det lille vi har, og gi den skjønnhet<br />
og storhet med kunst, kultur, stillhet,<br />
lyd og opphøyethet. Da jeg nylig passerte<br />
Frogner kirke og hadde behov for å gå<br />
inn og be, var den stengt. Domkirken er<br />
et unntak, der er de kommet langt. Folk<br />
strømmer dit fordi presten har karakter og<br />
fyller den til randen med kunst, kultur og<br />
ånd. Hva skal vi andre gjøre når vi trenger<br />
en stille stund – gå i marka? Kirken<br />
må komme folk i møte.<br />
En prest har allerede ringt og meldt sin<br />
interesse for et samarbeid med Ingeborg<br />
SENIORSAKEN INTERVJU<br />
Moræus Hanssen. Hun har også følere<br />
mot Norges Handikapforbund.<br />
– Jeg vet intuitivt når jeg har funnet det<br />
riktige.<br />
Om fem år tror Ingeborg Moræus<br />
Hanssen at hun går på stier der hun føler<br />
seg hjemme, skriver mange brev og passer<br />
på helsen sin. Hun håper dessuten at<br />
hun har fått givende arbeid for Kirken, og<br />
at hun skriver bøker. Tankene hennes<br />
tumler med en biografi skrevet i alfabetisk<br />
rekkefølge: A for Arbeid og Amadeus<br />
(Mozart er yndlingskomponisten), B for<br />
Berlins filmfestival, C for festivalen i<br />
Cannes osv. Hun vil gjerne nedtegne sine<br />
samtidsobservasjoner knyttet til Oslo.<br />
Hun vil meddele sine betraktninger om<br />
film, om møtet med kunsten, drømmen<br />
og flukten idet man går inn i kinosalen<br />
for å bli forført. Ingen ting kan lede folk<br />
vekk fra hverdagen slik en god film kan.<br />
– Film er stor kunst, understreker hun.<br />
<strong>Å</strong> reise vil begrense seg på grunn av<br />
hennes manns funksjonshemming.<br />
– Han har tatt sin skjebne fantastisk og<br />
med stor verdighet. Jeg er uendelig takknemlig,<br />
for ellers hadde jeg ikke holdt<br />
ut. Kjell er vel verd det jeg ofrer, han er<br />
en adelsmann.<br />
Det er viktig for henne at barnebarna<br />
ser hva det vil si å være to, hun vil gå<br />
foran med et godt eksempel. Hennes<br />
store ideal er moren som drev blomsterbutikk<br />
i Sarpsborg og oppdro henne til å<br />
ta ansvar og til å takle sine plikter. Det<br />
har hjulpet Ingeborg til å treffe rette valg.<br />
–––––––––––––––––––––––––––––––––––––<br />
TEKST: MERETHE KVIKNE, GODE SIDER<br />
FOTO: TORE HENNING LARSEN<br />
SENIOR 1/06 •37