DET STORE PENSJONIST- RANET JEG PLIKTER Å ... - Seniorsaken
DET STORE PENSJONIST- RANET JEG PLIKTER Å ... - Seniorsaken
DET STORE PENSJONIST- RANET JEG PLIKTER Å ... - Seniorsaken
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Brev til redaksjonen<br />
IKKE OVERSE 80-<strong>Å</strong>RINGENE!<br />
SISTE NUMMER av Senior var bra.<br />
Så kommer tankene. Jeg er en oppegående<br />
dame på 80 år, men personer med<br />
en slik alder ser jeg aldri omtalt i Senior.<br />
Vet dere egentlig hvor mange spreke 80åringer<br />
det er i dette landet? Når dere<br />
omtaler seniorer, synes grensen å gå ved<br />
70 år. Vi på 80 er liksom ikke med i samfunnet<br />
lenger. La meg fortelle dere at jeg<br />
selv – og mange i min krets på samme<br />
alder – biler, sykler og står på ski! Vi<br />
bowler, golfer og går fjellturer! Jeg skal<br />
love dere at det finnes mange av oss i<br />
dette landet. Men når jeg sitter her med<br />
Senior, føler jeg at både bladet og samfunnet<br />
har glemt oss. Derfor denne<br />
påminnelsen. Verden er i ferd med å<br />
endre seg. Folk blir eldre og eldre. Og<br />
80-åringer er ikke lenger slik som folk<br />
tror. Vi er aktivt med!<br />
MAY ELIN ERIKSEN (80),<br />
Fredrikstad<br />
ER <strong>DET</strong> GEBYR<br />
P<strong>Å</strong> KONTINGENTEN?<br />
GJENNOM MEDIENE har vi fått inntrykk<br />
av at hele 80 prosent av kontingentinngangen<br />
til <strong>Seniorsaken</strong> går til en formidlingsagent.<br />
Undertegnede familiemedlemmer<br />
skulle gjerne fortsatt støtte<br />
<strong>Seniorsaken</strong>, hvis vi bare visste at en<br />
langt mindre del enn 80 prosent av den<br />
årlige kontingenten gikk direkte til formidlingsagenten,<br />
visstnok med samme<br />
etternavn som vårt.<br />
Spørsmålet reises fordi vi har mottatt 2.<br />
gangs purring på kontingenten for inneværende<br />
år. Vær snill og underrett oss om<br />
hvor stor del av kontingenten for 2005<br />
som går til formidlingsagenten. Hvis den<br />
er tilfredsstillende lav og vesentlig endret<br />
i forhold til for året 2004, skal vi med<br />
glede innbetale vår familiekontingent for<br />
2005 og fortsette vårt medlemskap i<br />
<strong>Seniorsaken</strong>.<br />
BERNT OG WIBECKE LIE<br />
(mottatt som e-post)<br />
SVAR: DA SENIORSAKEN ble stiftet,<br />
hadde vi ingen medlemmer og ingen<br />
penger. Styret besluttet å engasjere<br />
LottCon Medlemsservice AS (telefonsalg),<br />
og i løpet av høsten 2002 fikk vi<br />
bortimot 20 000 medlemmer. Vi har<br />
betalt for første års medlemskontingent<br />
75 %, deretter 30 %. Av egne vervede<br />
medlemmer betaler vi 15 % til LottCon<br />
Medlemsservice, som håndterer vår medlemsmasse<br />
hva gjelder kontingentinnbetaling,<br />
ajourføring av medlemskartotek etc.<br />
«Telefonvervingen» ble avsluttet ved årsskiftet<br />
2004/2005. I dag betaler vi altså<br />
30 % for fornyelser, og 15 % for «medlemsservice»<br />
for de medlemmene vi verver<br />
selv. Samarbeidet med LottCon fikk<br />
dessverre en ensidig og negativ omtale i<br />
mediene og ble håndtert elendig fra vår<br />
side. Det er derfor spesielt gledelig å<br />
registrere at vi har medlemmer som bryr<br />
seg, støtter oss og har tro på saken.<br />
TORE HENNING LARSEN<br />
org.sekretær/<strong>Seniorsaken</strong><br />
ALDERSDISKRIMINERING<br />
<strong>JEG</strong> HAR vært medlem i <strong>Seniorsaken</strong><br />
tidligere, men meldte meg ut fordi jeg<br />
følte at målgruppen først og fremst var<br />
pensjonerte eldre. I yrkeslivet betegnes<br />
man jo som eldre eller senior når man er<br />
over 45 år. Tar <strong>Seniorsaken</strong> vare på denne<br />
befolkningsgruppen, som så absolutt bør<br />
være yrkesaktiv og bidra samfunnsøkonomisk?<br />
Aldersdiskriminering, som ved lov<br />
om likebehandling i arbeidslivet 1. mai<br />
2004 § 54 B er forbudt (http://www.lovdata.no/all/tl-19770204-004-011.html),<br />
utøves omfangsrikt i utdanningsetaten.<br />
Det virker som om byråkratene i hele hierarkiet<br />
ikke er kjent med loven. Da jeg<br />
for 1/4 århundre siden ansatte folk som<br />
hadde høyere utdannelse enn min egen,<br />
eller som var vesentlig eldre (rundt 50 år)<br />
enn jeg, ble jeg spurt av mine kolleger<br />
«Tør du det?» Dagens ledere burde bli<br />
spurt «Tør du la være?» Hvis <strong>Seniorsaken</strong><br />
er en organisasjon som omfatter meg som<br />
målgruppe, vil jeg melde meg inn igjen<br />
og er interessert i å delta på en aktiv<br />
måte, for eksempel som foredragsholder.<br />
KAJA GRAFF HUSTER<br />
lektor, Oslo<br />
SVAR: SVARET ER ja. Du har funnet<br />
den rette foreningen. En viktig oppgave<br />
for <strong>Seniorsaken</strong> er å bekjempe aldersdiskriminering<br />
i yrkeslivet.<br />
Red.<br />
HVA SLAGS ELDREOMSORG<br />
HAR VI EGENTLIG?<br />
<strong>JEG</strong> ØNSKER å fortelle en historie<br />
om min søster og hvordan hun og vi nærmeste<br />
er blitt behandlet i dagens Helse-<br />
Norge. En uke etter sin 77-årsdag følte<br />
min søster seg uvel og falt om på gulvet i<br />
sin leilighet. Da hun kom til seg selv,<br />
klarte hun med store smerter å krype bort<br />
til en stol. Høyre side lystret ikke. I<br />
denne stolen satt hun til datteren kom<br />
hjem fra jobb og hun ringte henne. Det<br />
ble noen timer, men hun ville ikke bry<br />
noen fremmede, og dessuten klarte hun<br />
ikke å gå og åpne døren! Hun ble selvsagt<br />
lagt inn på sykehuset (Ahus) etter at<br />
datteren ringte 113. Det viste seg at lårhalsen<br />
var brukket, men hun var for svak<br />
til å bli operert der og da. Først måtte de<br />
sette inn en pacemaker. Høyre side virker<br />
fortsatt ikke.<br />
Vår andre søster og jeg ble begge<br />
bryskt avvist uten å få andre opplysninger<br />
enn hvor hun lå, da vi ringte sykehuset og<br />
spurte om hennes tilstand. Hennes datter<br />
ble også snakket etter munnen da hun<br />
spurte om hva som kom til å skje når hun<br />
ble sendt ut fra sykehuset. Jo da, både<br />
rehabilitering og fysioterapi var en selvfølge.<br />
Den høyre siden ble fortsatt ignorert.<br />
Min søster kunne ikke løfte mat eller<br />
glass til munnen. Hun var de første<br />
dagene litt snøvlete, og hun rotet litt med<br />
drøm og virkelighet. Hun falt også ut av<br />
sengen om natten.<br />
Så fort det var mulig, kvittet Ahus seg<br />
med min søster og sendte henne til<br />
Stensby sykehus, uten at hun hadde vært<br />
ute av sengen alene eller hadde sett en<br />
fysioterapeut. På Ahus hadde de foretatt<br />
en scan-undersøkelse og fortalte datteren<br />
at alt var i orden. Den høyre siden var<br />
fortsatt ubrukelig. Mandag 3. oktober<br />
sendte Stensby sykehus min søster hjem<br />
med taxi. Hun hadde fortsatt ikke sett en<br />
fysioterapeut. Hun var for syk til rehabilitering<br />
og for svak til fysioterapi, men<br />
hjem til en leilighet, hvor hun bor alene,<br />
var hun frisk nok til. Hun er innstilt på å<br />
trene og komme seg på bena igjen.<br />
Min niese ringte til sosialkontoret,<br />
trygdekontoret osv. Hun spurte blant<br />
annet om hvordan moren skulle klare å<br />
komme seg opp trapper; hun hadde ikke<br />
SENIOR 1/06 •25