Håper ikke du har det som Helge, men at de voksne ... - Advent Nytt
Håper ikke du har det som Helge, men at de voksne ... - Advent Nytt
Håper ikke du har det som Helge, men at de voksne ... - Advent Nytt
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
.<br />
si<strong>de</strong> 12<br />
Bønneukelesningene 2002:<br />
si<strong>de</strong> 6<br />
Åpent hus på<br />
M<strong>at</strong>tesonskolen<br />
10-2002<br />
– Slutt å leke <strong>men</strong>ighet!<br />
si<strong>de</strong> 9<br />
si<strong>de</strong> 10<br />
De er mange, <strong>men</strong> ufarlige<br />
Seniortreff på Hultafors<br />
ENHET I TILBEDELSE
ADVENT NYTT<br />
www.adventnytt.no<br />
EKSPEDISJON<br />
Vik Senter, Postboks 103, 3529 Røyse<br />
Tlf.: 32 16 15 60 / Faks 32 16 15 51<br />
E-post: salg@norskbokforlag.no<br />
REDAKTØR<br />
Gunnar Jørgensen<br />
E-post: adventnytt@adventnytt.no<br />
FASTE MEDARBEIDERE<br />
Atle Haugen, Kjell Aune, Robert Hansen,<br />
Terje Bjerka, Tor Tjeransen<br />
ADVENTISTSAMFUNNETS ORGANISASJONER:<br />
DEN NORSKE UNION<br />
Besøksadresse: Vik senter, Vik i Hole<br />
Postadresse: Postboks 124, 3529 Røyse<br />
E-post: sda.dnu@adventist.no<br />
Tlf.: 32 16 16 70 / Faks 32 16 16 71<br />
Bankgironr.: 6061.05.14076<br />
Le<strong>de</strong>r: Tor Tjeransen<br />
E-post: tor.tjeransen@adventist.no<br />
Sekretær: Robert Hansen<br />
E-post: robert.hansen@adventist.no<br />
Økonomisjef: Johann É Johannsson<br />
E-post: johann.e.johannsson@adventist.no<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnets ressurssenter:<br />
Vik Senter, Postboks 103, 3529 Røyse<br />
Tlf.: 32 16 15 64 / Faks 32 16 15 51<br />
E-post: salg@norskbokforlag.no<br />
NORDNORSK DISTRIKT<br />
9100 Kvaløysletta<br />
Tlf.: 77 68 22 15 / Faks 77 61 08 11<br />
E-post: sda.nnd@adventist.no<br />
Le<strong>de</strong>r: Atle Haugen<br />
VESTNORSK DISTRIKT<br />
Einerkollen 25, 5172 Lod<strong>de</strong>fjord<br />
Tlf.: 88 00 98 89 / Faks 55 50 98 94<br />
E-post: sda.vnd@adventist.no<br />
Le<strong>de</strong>r: Kjell Aune<br />
ØSTNORSK DISTRIKT<br />
John G. M<strong>at</strong>tesonsvei 9, 0687 Oslo<br />
Tlf.: 22 75 50 25 / Faks 22 75 50 26<br />
E-post: sda.ond@adventist.no<br />
Le<strong>de</strong>r: Terje Bjerka<br />
E-post: terje.bjerka@adventist.no<br />
NORSK AVHOLDSFORBUND<br />
Akersg<strong>at</strong>a 74, 0180 Oslo<br />
Tlf.: 22 20 88 89 / Faks 22 20 53 27<br />
E-post: navholds@online.no<br />
ADRA Norge<br />
Akersgt. 74, 0180 Oslo<br />
Bankgironr.: 6061.05.14939<br />
Tlf.: 22 11 20 80 / Faks: 22 20 53 27<br />
E-post: 102555.2157@CompuServe.com<br />
NORSK BIBELINSTITUTT<br />
Vik Senter, Postboks 133, 3529 Røyse<br />
Tlf.: 32 16 16 32 / Faks 32 16 16 31<br />
Rektor: Roger Robertsen<br />
E-post: nbi@norskbibelinstitutt.no<br />
KURBADGÅRDEN<br />
Akersg<strong>at</strong>a 74, 0180 Oslo<br />
Tlf.: 22 20 64 14 / Faks 22 20 53 27<br />
MATTESONSKOLEN<br />
Granheim, rute 501, 1850 Mysen<br />
Tlf.: 69 89 73 89 / Faks 69 89 74 16<br />
NORSK BOKFORLAG<br />
Postboks 103, 3529 Røyse<br />
Tlf.: 32 16 15 50 / Faks 32 16 15 51<br />
Bangironr.: 6001.05.59696<br />
E-post: salg@norskbokforlag.no<br />
SKOGLI HELSE- OG REHABILITERINGSSENTER<br />
2614 Lillehammer<br />
Resepsjon: 61 24 91 00<br />
Inntaktsktr.: 61 24 92 00 / Faks 61 24 91 99<br />
E-post: skogli@skogli.no<br />
MOSSERØD ALDERS- OG SYKEHJEM<br />
Plutosvei 24, 3226 San<strong>de</strong>fjord<br />
Tlf.: 33 48 81 00 / Faks 33 48 81 88<br />
TYRIFJORD VIDEREGÅENDE SKOLE<br />
3530 Røyse<br />
Tlf.: 32 16 26 00 / Faks 32 16 26 01<br />
E-post: post@tyrifjord.vgs.no<br />
ADVENT NYTTkommer ut hver måned og<br />
kan bestilles på alle postkontorer og i ekspedisjonen.<br />
Pris kr 175,00 pr. år. Til utlan<strong><strong>de</strong>t</strong> koster bla<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
kr 200,00 pr. år. Bankkonto: 6001 05 59696<br />
Stoff til bla<strong><strong>de</strong>t</strong> må være innlevert senest <strong>de</strong>n 7. i<br />
hver foregåen<strong>de</strong> måned.<br />
Grafisk formgivning: NB Grafisk/Bjørn Ken<strong>de</strong>l<br />
Trykt og bun<strong><strong>de</strong>t</strong> av Øko-Tryk, Danmark<br />
><br />
INNHOLD<br />
■■■ Redaksjonelt: Tre år igjen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 3<br />
■■■ Leserbrev . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 4<br />
■■■ Siste nytt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 5-10<br />
■■■ Åpent hus på M<strong>at</strong>tesonskolen i Mysen . . . . . . . . . . 6<br />
■■■ Årsmøte i NND: - Slutt å leke <strong>men</strong>ighet, bli en! . 9<br />
■■■ Seniorenes uane<strong>de</strong> muligheter . . . . . . . . . . . . . . . . . 10<br />
■■■ Barnas si<strong>de</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 11<br />
■■■ Bønneukelesningene for <strong>de</strong> <strong>voksne</strong>:<br />
Enhet i tilbe<strong>de</strong>lse . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 12<br />
■■■ Bønneukelesningene for barna:<br />
Vi tilber Gud . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 32<br />
■■■ Vi minnes . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 39<br />
■■■ Åremålsdager . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 39<br />
■■■ Tors tanker: Hvordan går <strong><strong>de</strong>t</strong>? . . . . . . . . . . . . . . . . . . 24<br />
KALENDER<br />
OKTOBER 2002:<br />
2. Intern-seminar DNU, Vik<br />
4.-6. Smågruppesamling ØND, Langesund Bad<br />
6. Styremøte VND,Bergen<br />
7.-11. GC Annual Council, Silver Springs, USA<br />
11.-13. Eldretreff ØND, NND, Sommerfryd<br />
11.-13. Dametreff ØND,Hornsjø, Lillehammer<br />
13. <strong>Advent</strong>sangerne - øvelse, Betel, Oslo<br />
14. Styremøte NBF, Vik<br />
19. Felleskapssabb<strong>at</strong> ØND, TVS<br />
26. Områ<strong>de</strong>møte ØND, Trondheim<br />
27.-29. Planleggingsmøte - ADKOM DNU,<br />
Haraldvangen, Hurdal<br />
NOVEMBER 2002:<br />
2.-9. Bønneuken<br />
3. <strong>Advent</strong>sangerne - øvelse og konsert, Dram<strong>men</strong><br />
10. Helseseminar DNU, Oslo, Akersgt. 74<br />
12. STRATKOM/ADKOM DNU, Vik<br />
15.-17. Dametreff ØND,Trøn<strong>de</strong>lag<br />
15.-17. Barnesabb<strong>at</strong>skolekurs VND, Stavanger<br />
16. Områ<strong>de</strong>møte ØND, Lillehammer<br />
22.-24. Barnasabb<strong>at</strong>skolekurs ØND, Betel, Oslo<br />
23. Områ<strong>de</strong>møte ØND, Sauherad<br />
24. Styremøte ØND, Oslo, Ulsrud<br />
24. <strong>Advent</strong>sangerne – øvelse og konsert,<br />
San<strong>de</strong>fjod og Skien<br />
25. Styremøte Mosserød Pensjonistboliger,<br />
San<strong>de</strong>fjord<br />
25. Styremøte Mosserød Al<strong>de</strong>rs- og sykehjem,<br />
San<strong>de</strong>fjord<br />
29.-30. Tenåringstreff NND, Sommerfryd<br />
30. Områ<strong>de</strong>møte ØND, Dram<strong>men</strong><br />
30. Styremøte NND, Tromsø
REDAKSJONELT<br />
Tre år igjen<br />
Tenk <strong>de</strong>g <strong>at</strong> <strong>du</strong> var Jesus og had<strong>de</strong> begynt på et<br />
arbeid <strong>som</strong> ville være over om tre år. Du visste <strong>at</strong><br />
en<strong>de</strong>n ville bli god, <strong>men</strong> for å komme dit måtte<br />
<strong>du</strong> tåle <strong>at</strong> alle vendte ryggen til <strong>de</strong>g, <strong>du</strong> ble<br />
behandlet <strong>som</strong> en terrorist, og <strong>du</strong> mistet til slutt<br />
kontakten med din himmelske Far.<br />
På mange måter setter vi pris på å vite når ting skal skje. Da kan vi planlegge og<br />
være forberedt. Intuitivt tror vi <strong>at</strong> ved god planlegging kan vi unngå k<strong>at</strong>astrofen<br />
og oppleve <strong>at</strong> alt går godt. Men tenk <strong>de</strong>g <strong>at</strong> <strong>du</strong> skulle planlegge <strong>de</strong> neste tre<br />
årene, slik Jesus måtte gjøre. Selvsagt had<strong>de</strong> <strong>ikke</strong> han lagt planer på forhånd dag<br />
for dag, han ble le<strong><strong>de</strong>t</strong> av <strong>de</strong>n Hellige Ånd i sitt daglige arbeid. Men når han så et<br />
par år inn i framti<strong>de</strong>n, visste han <strong>at</strong> alt ville gå galt, <strong>men</strong>neskelig sett. Hva hjelper<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> da å vite <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> bare er tre år igjen? Det å gå inn i dø<strong>de</strong>n var så motby<strong>de</strong>lig for<br />
Jesus <strong>at</strong> han svettet blod i Getsemane-hagen. Men <strong><strong>de</strong>t</strong> var nettopp <strong><strong>de</strong>t</strong>te offeret<br />
<strong>som</strong> gjor<strong>de</strong> ham til Guds Lam <strong>som</strong> bærer ver<strong>de</strong>ns synd. Og fordi han visste <strong>at</strong> han<br />
kunne red<strong>de</strong> oss <strong>men</strong>nesker ved å gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong>te, visste han <strong>at</strong> hans offer ville ha en<br />
god utgang.<br />
I Esekiels bok kap. 16,63 står <strong><strong>de</strong>t</strong> en un<strong>de</strong>rlig tekst: «Så skal <strong>du</strong> minnes <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>du</strong><br />
<strong>har</strong> gjort, og skamme <strong>de</strong>g slik <strong>at</strong> <strong>du</strong> aldri mer åpner munnen av skam, når jeg tilgir<br />
<strong>de</strong>g alt <strong>du</strong> <strong>har</strong> gjort, ly<strong>de</strong>r or<strong><strong>de</strong>t</strong> fra Herren Gud.» Det <strong><strong>de</strong>t</strong>te betyr synes å være <strong>at</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> er nødvendig <strong>at</strong> vi innser vår egen skyld, og skammer oss, for <strong>at</strong> vi i <strong><strong>de</strong>t</strong> hele<br />
t<strong>at</strong>t skal kunne ta imot frelsen. Når Jesus gikk i dø<strong>de</strong>n for oss, var <strong><strong>de</strong>t</strong> nok <strong>ikke</strong><br />
bare for å ta vår skyld, <strong>men</strong> for å sette oss i stand til å kunne ta imot tilgivelsen.<br />
Men <strong><strong>de</strong>t</strong>te med skam<strong>men</strong> ser ut til å være en kort prosess. Ikke før er vi kommet<br />
dit… ja, så tilgir han oss alt vi <strong>har</strong> gjort. Er <strong><strong>de</strong>t</strong> rart <strong>at</strong> vi elsker ham og tilber ham<br />
<strong>som</strong> kan sette oss fri? Til og med himmelske livsvesener faller ned i tilbe<strong>de</strong>lse når<br />
<strong>de</strong> ser Guds Lam. Kanskje <strong><strong>de</strong>t</strong> er bare gjennom slik tilbe<strong>de</strong>lse vi kan oppleve virke-<br />
lig enhet?<br />
Gunnar Jørgensen
✉<br />
POSTKASSEN<br />
Hvem kan døpes?<br />
I siste nummer av <strong>Advent</strong> <strong>Nytt</strong> knyttet Rei<strong>du</strong>n Norlemann<br />
Endresen noen kom<strong>men</strong>tarer til konklusjonen fra unionens teologikomité<br />
(<strong>som</strong> for ti<strong>de</strong>n består av <strong>de</strong> ans<strong>at</strong>te ved Norsk<br />
Bibelinstitutt) i forbin<strong>de</strong>lse med spørsmålet om hvem en adventistpredikant<br />
kan døpe, se <strong>Advent</strong> <strong>Nytt</strong> for juli/august d.å.<br />
Innledningskom<strong>men</strong>tar:<br />
Saken ble utre<strong><strong>de</strong>t</strong> av komitéen etter en henven<strong>de</strong>lse fra unionen,<br />
og <strong>Advent</strong> <strong>Nytt</strong>s daværen<strong>de</strong> redaktør ønsket en kort re<strong>de</strong>gjørelse<br />
i bla<strong><strong>de</strong>t</strong>. Dessverre ble <strong><strong>de</strong>t</strong> bare plass til en re<strong>de</strong>gjørelse<br />
for pastorens synspunkt og komitéens konklusjon, <strong>men</strong> <strong>ikke</strong><br />
selve utredningen komitéen foretok. Begrunnelsen for konklusjonen<br />
glimrer <strong>de</strong>rfor med sitt fravær. Av <strong>de</strong>n grunn <strong>har</strong> jeg full<br />
forståelse for <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> kan oppstå en viss dissens rundt temaet.<br />
Begrunnelsen for konklusjonen mangler!<br />
Rapporten <strong>har</strong> vært vur<strong>de</strong>rt i unionsstyret, og alle lan<strong><strong>de</strong>t</strong>s predikanter<br />
<strong>har</strong> fått <strong>de</strong>n tilsendt <strong>som</strong> e-post. Alle <strong>som</strong> ønsker <strong>de</strong>n i<br />
slikt form<strong>at</strong> kan henven<strong>de</strong> seg til un<strong>de</strong>rtegne<strong>de</strong> (roger.robertsen@norskbibelinstitutt.no).<br />
Tilsendt i papirutgave må vi <strong>de</strong>ssverre<br />
beregne kr. 25,- til utgifts<strong>de</strong>kning. For <strong>de</strong>n komplette utgaven<br />
med vedlegg (kopi av aktuelle policies etc.) blir prisen kr. 100,-.<br />
Det må kanskje nevnes <strong>at</strong> sit<strong>at</strong>er fra internasjonale policies <strong>ikke</strong> er<br />
overs<strong>at</strong>t til norsk, <strong>men</strong> er gjengitt på originalspråket (engelsk).<br />
Så til saken:<br />
Rei<strong>du</strong>n Norlemann Endresens kom<strong>men</strong>tarer knytter seg, slik jeg<br />
leser innlegget, til <strong><strong>de</strong>t</strong> spørsmålet <strong>som</strong> komitéen <strong>ikke</strong> <strong>har</strong> vur<strong>de</strong>rt,<br />
nemlig om røykere skal kunne bli oppt<strong>at</strong>t i <strong>men</strong>igheten. Dette<br />
<strong>har</strong>, <strong>som</strong> nevnt i min første re<strong>de</strong>gjørelse i <strong>Advent</strong> <strong>Nytt</strong>, heller <strong>ikke</strong><br />
gjel<strong>de</strong>n<strong>de</strong> predikant t<strong>at</strong>t opp. Han er enig med våre internasjonale<br />
retningslinjer <strong>som</strong> sier <strong>at</strong> røykere <strong>ikke</strong> kan opptas i <strong>men</strong>igheten.<br />
Et studium rundt <strong><strong>de</strong>t</strong>te vil s<strong>ikke</strong>rt være interessant og viktig,<br />
<strong>men</strong> var altså <strong>ikke</strong> en <strong>de</strong>l av <strong><strong>de</strong>t</strong> oppdrag komitéen fikk.<br />
Det saken dreier seg om, er <strong>de</strong>rfor om predikanter er frie til å<br />
døpe personer <strong>som</strong> av ulike grunner <strong>ikke</strong> kan tas opp i <strong>men</strong>igheten.<br />
Står predikantene over <strong>men</strong>ighetsfellesskapet slik <strong>at</strong> <strong>de</strong> kan<br />
handle uavhengig av <strong>men</strong>igheten i slike saker? Kan <strong>de</strong> gå ut over<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> myndighet<strong>som</strong>rå<strong>de</strong> <strong>men</strong>igheten <strong>har</strong> gitt <strong>de</strong>m? Komitéens konklusjon<br />
er <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er <strong>men</strong>igheten, <strong>de</strong>n kallen<strong>de</strong> og ansetten<strong>de</strong> organisasjon,<br />
<strong>som</strong> <strong>har</strong> anledning og myndighet til å trekke opp retningslinjene<br />
for <strong>de</strong>n ans<strong>at</strong>te og hans/hennes virke. Predikanten står<br />
<strong>ikke</strong> over <strong>men</strong>igheten; han/hun er en integrert <strong>de</strong>l av <strong>de</strong>n.<br />
<strong>Håper</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te virker klargjøren<strong>de</strong>.<br />
VENNLIG HILSEN ROGER ROBERTSEN<br />
LESERBREV TIL ADVENT NYTT<br />
kan normalt være opptil 250 ord og må innehol<strong>de</strong> avsen<strong>de</strong>rens<br />
navn, adresse og eventuelt telefonnummer. Innlegg vil<br />
bli redigert ut fra plassmessige og litterære hensyn, <strong>men</strong><br />
forf<strong>at</strong>terens <strong>men</strong>ing vil <strong>ikke</strong> bli forandret. Der<strong>som</strong> <strong>du</strong> skriver<br />
kort, <strong>har</strong> <strong>du</strong> <strong>de</strong>n største mulighet for <strong>at</strong> ditt innlegg blir<br />
t<strong>at</strong>t inn uforandret. Redaksjonen er <strong>ikke</strong> nødvendigvis enig i<br />
<strong>de</strong> synspunkter <strong>som</strong> kommer til uttrykk.<br />
><br />
OVERNATTINGSMULIGHET I OSLO<br />
2-3 dager i uken med grei forbin<strong>de</strong>lse til Blin<strong>de</strong>rn ønskes for<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te skoleåret. Kontakt Anne Britt Nygaard snarest på<br />
mobil: 900 50 890<br />
VELKOMMEN TIL<br />
MATTESONSKOLENS<br />
NYTTÅRSTREFF<br />
27. <strong>de</strong>s. 02 - 1. jan. 03<br />
på Tyrifjord Vi<strong>de</strong>regåen<strong>de</strong> Skole<br />
For 15. år på rad kommer ungdom <strong>som</strong> eldre<br />
sam<strong>men</strong> for å stu<strong>de</strong>re livsviktige sannheter for<br />
vår tid. Hundrevis <strong>har</strong> fått et nytt møte<br />
med Jesus og blitt inspirert<br />
til vi<strong>de</strong>re tjeneste for Herren.<br />
Sett av romjula – årets høy<strong>de</strong>punkt –<br />
til dype bibelstudier og et bredt fellesskap.<br />
For påmelding eller mer opplysninger,<br />
ring 71 67 67 02, skriv til i.warvik@online.no<br />
eller Ingar Warvik, Storskarven 17,<br />
6514 Kristiansund<br />
Kristus i ste<strong><strong>de</strong>t</strong> for<br />
andre stimulanser<br />
Jeg <strong>har</strong> etter hvert blitt smertelig klar over <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er mange<br />
adventister <strong>som</strong> dr<strong>ikke</strong>r kaffe. Dette kan jeg <strong>ikke</strong> få til å rime<br />
med <strong>de</strong>n adventistiske holdning til avhol<strong>de</strong>nhet fra <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> er<br />
usunt for legemet. Jeg er <strong>ikke</strong> ernæringsspesialist, <strong>men</strong> såpass<br />
vet jeg <strong>at</strong> kaffe er et sentralnervestimuleren<strong>de</strong> mid<strong>de</strong>l <strong>som</strong><br />
påvirker bå<strong>de</strong> psyke og legeme. Kaffedr<strong>ikke</strong>re kan få problemer<br />
fordi koffeinet forstyrrer <strong>de</strong>n n<strong>at</strong>urlige søvnrytme. I tillegg øker<br />
koffeinet risikoen for å få hjerte/kar-sykdommer. Koffeinet virker<br />
sam<strong>men</strong>trekken<strong>de</strong> på blodårene slik <strong>at</strong> blodstrøm<strong>men</strong> må<br />
passere gjennom tynnere blodårer. Det sier seg selv <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te<br />
øker blodtrykket, og øker sjansen for å få tilstopping av <strong>de</strong><br />
tynne blodårene. Result<strong>at</strong>et kan bli hjerneblødning, blodpropp<br />
og infarkt. Jeg lurer på hva <strong>som</strong> er motivet for å utsette seg for<br />
slike farer. Å dr<strong>ikke</strong> kaffe kan <strong>ikke</strong> være noe bedre enn å røyke<br />
tobakk. Man utsetter seg for et annet spekter av sykdommer<br />
enn når man røyker, <strong>men</strong> faren for invalidisering og død er<br />
neppe særlig mindre av <strong>de</strong>n grunn.<br />
Vårt motiv for å være avhol<strong>de</strong>n<strong>de</strong> bur<strong>de</strong> være <strong>at</strong> vi tar inn<br />
over oss <strong>at</strong> vårt legeme er Den Hellige Ånds bolig (1.Kor.6:19).<br />
Hva er hensikten med å ø<strong>de</strong>legge Guds Tempel når <strong><strong>de</strong>t</strong>te medfører<br />
<strong>at</strong> vi svekker vår ån<strong>de</strong>lige gudstjeneste? (Rom.12:1,2). Det<br />
kan svekke troen, med <strong>de</strong> konsekvenser <strong><strong>de</strong>t</strong>te kan medføre.<br />
Min bønn til alle adventister og alle andre kristne er <strong>at</strong> <strong>de</strong><br />
tenker grundig gjennom hva <strong>de</strong> gjør. Dette er <strong>ikke</strong> ti<strong>de</strong>n for å<br />
skusle bort <strong><strong>de</strong>t</strong> vi <strong>har</strong> vunnet. Det er nå vi må være årvåkne i<br />
ån<strong>de</strong>lig forstand. Det eneste sentralnervestimuleren<strong>de</strong> mid<strong>de</strong>l<br />
<strong>som</strong> vi trenger i rikelig monn er Kristus i vårt hjerte og sinn.<br />
ROGER AAK, MANDAL<br />
4 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
✂SISTE<br />
NYTT<br />
Elverum <strong>men</strong>ighet og<br />
Hamar <strong>men</strong>ighet på<br />
utflukt<br />
Det er sjel<strong>de</strong>n <strong><strong>de</strong>t</strong> er møter i Elverum <strong>men</strong>ighet og <strong><strong>de</strong>t</strong> var<br />
første gang vi samlet oss sam<strong>men</strong> med Hamar <strong>men</strong>ighet hos<br />
trossøsken i Håberget. Vi møttes hos Gry og Dag Hansen på<br />
<strong>de</strong>res store skogeiendom midt mellom Elverum og Trysil en<br />
sabb<strong>at</strong> tidligere i <strong>som</strong>mer. Dag Hansen driver med kunst i<br />
treskjæring . Et av hans siste arbei<strong>de</strong>r er utsmykning av ny<br />
kirke i Trysil.<br />
Det var samlet 23 <strong>voksne</strong> og 5 barn og været var strålen<strong>de</strong>.<br />
Vi startet sabb<strong>at</strong>sskolen ved <strong>at</strong> Elsa Ryberg spilte<br />
Sabb<strong>at</strong>smorgen stille gryr i Herrens fred. Fru Frantzen var<br />
utpekt av sin mann til å le<strong>de</strong> sabb<strong>at</strong>sskolen med tema:<br />
«Hvorfor tilgi?» Kol 3,13. Innhol<strong><strong>de</strong>t</strong> i leksa kan minne oss om<br />
<strong>at</strong> Frelserens behandling av Peter var en lærdom bå<strong>de</strong> for<br />
ham og hans venner. Selv om Peter fornektet sin Herre, sviktet<br />
aldri hans kjærlighet. Da apostelen begynte å forkynne<br />
Guds ord for andre, ble han nødt til å møte syn<strong>de</strong>re med tålmodighet,<br />
forståelse og tilgiven<strong>de</strong> kjærlighet. Han kunne da<br />
tenke tilbake på sine egne svakheter og ne<strong>de</strong>rlag og<br />
behandle andre <strong>men</strong>nesker på samme måte <strong>som</strong> Kristus<br />
had<strong>de</strong> behandlet ham. Sang: Hvis jeg <strong>har</strong> såret noen sjel i<br />
dag. Bønn.<br />
European Bible School<br />
innvier nybygg i<br />
Skotselv<br />
Hjertegodstiftelsens le<strong>de</strong>re jublet da ordfører An<strong>de</strong>rs<br />
Werp (bil<strong><strong>de</strong>t</strong>) i Øvre Eiker kommune overleverte ferdig<strong>at</strong>testen<br />
for nybygget til European Bible School un<strong>de</strong>r innvielsen<br />
fredag 6. september. Naboer, venner, donorer, og medarbei-<br />
■ ■ ■<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
Pastor Ingvald Frantzen talte over Salme 100,1-3 og M<strong>at</strong>t<br />
19,16. Budskapet til oss <strong>de</strong>r var: Vend om og la <strong>de</strong>re døpe i<br />
Jesu Kristi navn, så skal <strong>de</strong>re få tilgivelse for syn<strong>de</strong>ne, og <strong>de</strong>re<br />
skal få <strong>de</strong>n Hellige Ånds gave. Vi ble oppmuntret med <strong>at</strong> om<br />
<strong>ikke</strong> fremgangen var så stor i Europa, så var <strong>de</strong>n eksplosiv<br />
andre ste<strong>de</strong>r i ver<strong>de</strong>n. Det ble advart mot systemet med<br />
st<strong>at</strong>skirke hvor <strong><strong>de</strong>t</strong> ofte kan bli slik <strong>at</strong> <strong>de</strong> vantro prøver å<br />
bestemme hva <strong>de</strong> troen<strong>de</strong> skal tro. Sang: Løftene kan <strong>ikke</strong><br />
svikte. Velsignelse ved pastor Frantzen.<br />
Vi spiste sam<strong>men</strong>, vi lekte sam<strong>men</strong> og vi had<strong>de</strong> en annerle<strong>de</strong>s<br />
sabb<strong>at</strong> langt fra kirken på Hamar. På vei hjem stod en<br />
stor, stor elg i veien for bilen til stor gle<strong>de</strong> for Sten Daniel og<br />
Benjamin An<strong>de</strong>rsen.<br />
JUUL SKJÆRBEKK/KARI ØKSETER/ROY V. ANDERSEN<br />
<strong>de</strong>re gle<strong><strong>de</strong>t</strong> seg over <strong>at</strong> prosjektet til 10 millioner var klar til<br />
innvielse.<br />
Et enormt antall <strong>du</strong>gnadstimer <strong>har</strong> godt med for å reise<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> flotte bygget i Skotselv. Prosjektet vitner om et fantastisk<br />
samfunnsengasje<strong>men</strong>t. Det kunne selvsagt <strong>ikke</strong> vært realisert<br />
uten <strong>at</strong> visjonen til folkene i Hjertegodstieftelsen var blitt<br />
støttet av rundhån<strong>de</strong><strong>de</strong> donorer i inn og utland.<br />
Hjertegodstiftelsen ønsker <strong>at</strong> European Bible School må<br />
være et sted <strong>de</strong>r unge <strong>men</strong>nesker på komprimert tid lærer å<br />
<strong>de</strong>le sin tro med andre. Høstens kurs i evangelisme <strong>har</strong> 35<br />
elever og <strong>har</strong> <strong>som</strong> hovedfokus en møteserie <strong>som</strong> skal hol<strong>de</strong>s<br />
i Hønefoss i samarbeid med <strong>de</strong>n lokale <strong>men</strong>igheten.<br />
Ordfører Werp uttrykte takknemlig for <strong><strong>de</strong>t</strong> arbei<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
Hjertegodstiftelsen driver i kommunen. Den lokale presten i<br />
Den norske kirke, res.kap. Svein Ludvig Larsen, overrakte<br />
blant annet tre forskjellige<br />
planter til<br />
bibelskolen. Den<br />
siste var en plante<br />
<strong>som</strong> heter<br />
Engletrompet. – Det<br />
er for å minne <strong>de</strong>re<br />
om <strong>at</strong> vi <strong>ikke</strong> skal<br />
være her på jorda<br />
for evig, <strong>men</strong> ser<br />
fram til <strong>de</strong>n siste<br />
trompet.<br />
TOR TJERANSEN<br />
5
✂SISTE<br />
NYTT<br />
Det go<strong>de</strong> samarbei<strong><strong>de</strong>t</strong> mellom<br />
Granheimstiftelsen og kommunen<br />
er til gjensidig gle<strong>de</strong>. Her mottar<br />
le<strong>de</strong>r for Granheimstiftelsen,<br />
Linndis Rasmussen en blomsterhilsen<br />
fra ordfører Knut Herland.<br />
Ordføreren roste Granheimstiftelsen<br />
for <strong>de</strong>ns positive bidrag i lokalmiljøet.<br />
Den høyti<strong>de</strong>lige middagen markerte<br />
også avslutningen på skoleåret ved<br />
M<strong>at</strong>tesonskolen, og elevene fikk<br />
ut<strong>de</strong>lt sine vitnemål.<br />
><br />
«Åpent hus» på<br />
M<strong>at</strong>tesonskolen i Mysen<br />
✎<br />
RUTH MYSEN<br />
Den 11. august inviterte Granheimstiftelsen<br />
<strong>de</strong> kommunale tropper i<br />
Eidsberg, en <strong>de</strong>l byg<strong>de</strong>folk og for øvrig<br />
adventistvenner bå<strong>de</strong> i og utenfor SDAadministrasjonen<br />
til omvisning med<br />
påfølgen<strong>de</strong> stor, gr<strong>at</strong>is festmiddag i<br />
Trømborg <strong>men</strong>ighetshus. Bå<strong>de</strong> byg<strong>de</strong>folk<br />
og tilreisen<strong>de</strong> fikk se Granheim<br />
hjemmebakeri, Vegetarisk C<strong>at</strong>ering,<br />
gartneriet og kompostanlegget. Alt<br />
bygd opp på utrettelig initi<strong>at</strong>iv og i<strong>de</strong>alisme<br />
av Gunnar Gustavsen med hjelpere.<br />
Rundt 70 gla<strong>de</strong> gjester ble ønsket velkom<strong>men</strong><br />
til middagen. M<strong>at</strong>en bestod av<br />
nøttestek m/sal<strong>at</strong> og grønnsaker og<br />
<strong>de</strong>ssuten en lekker istallerken til <strong>de</strong>ssert.<br />
Det var Vegetarisk C<strong>at</strong>ering med franske<br />
Estelle Ruy i spissen <strong>som</strong> stod for m<strong>at</strong>en.<br />
Den var utsøkt <strong>som</strong> vanlig og falt i smak,<br />
selv for innbarke<strong>de</strong> kjøttspisere. Mange<br />
lovord falt omkring <strong><strong>de</strong>t</strong> lange bor<strong><strong>de</strong>t</strong>.<br />
Middagen ble servert av elever ved<br />
M<strong>at</strong>tesonskolen – flotte ungdommer<br />
med dannet og pen opptre<strong>de</strong>n <strong>som</strong><br />
representerte skolen på en ypperlig<br />
måte.<br />
Ordfører Knut Herland snakket meget<br />
fint og entusiastisk om skolen i<br />
Trømborg, og han takket spesielt for <strong>at</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> var lite «bråk» å høre <strong>de</strong>rfra. Det var<br />
noe han s<strong>at</strong>t pris på, sa han, for <strong><strong>de</strong>t</strong> er<br />
byr<strong>de</strong>fullt for en kommune med alle skoleproble<strong>men</strong>e.<br />
Han vur<strong>de</strong>rte positivt inns<strong>at</strong>sen<br />
fra slike ildsjeler <strong>som</strong> M<strong>at</strong>tesonskolen<br />
representerer. Det er selv i vårt rike<br />
land nødvendig med <strong><strong>de</strong>t</strong> priv<strong>at</strong>e initi<strong>at</strong>iv.<br />
At elevene lærer bå<strong>de</strong> om dyrking og<br />
stell av jorda, s<strong>at</strong>te han meget høyt, kanskje<br />
spesielt fordi han selv er gartner. Det<br />
var en gladmelding fra høyeste hold i<br />
Eidsberg, noe <strong>som</strong> var oppmuntren<strong>de</strong> å<br />
høre for granheimfolkene.<br />
Skogsforvalter Odd Skarpholt, en av<br />
kommunens folk, fremhevet skolens<br />
kulturverdi i bygda. Han snakket også<br />
varmt om Granheim og fremhevet <strong>de</strong>n<br />
or<strong>de</strong>n og ryddighet <strong>som</strong> preger institusjonen.<br />
Et godt eksempel er kompostanlegget,<br />
<strong>men</strong>te han, og han var impo-<br />
nert over hvordan <strong><strong>de</strong>t</strong> fungerte fra å<br />
være <strong>de</strong>n gamle «Fossumfyllinga» til et<br />
sted hvor folk kunne levere kvist og<br />
hageavfall og få tilbake <strong>de</strong>n flotteste<br />
plantejord. Granheimstiftelsen <strong>har</strong> kun<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> beste rykte her i bygda, sa han.<br />
Rolf Kvinge hilste fra<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet, og han fremhevet<br />
<strong>de</strong>n praktiske si<strong>de</strong>n ved evangeliet <strong>som</strong><br />
skolen representerer: Ån<strong>de</strong>n og hån<strong>de</strong>n.<br />
Det kristne engasje<strong>men</strong>t er tosidig,<br />
altså bå<strong>de</strong> av praktisk og ån<strong>de</strong>lig<br />
karakter. Han nevnte også adventistenes<br />
store skoleprogram, og <strong><strong>de</strong>t</strong> go<strong>de</strong><br />
motto: «Kristendom, kunnskap, karakter».<br />
Vi<strong>de</strong>re ønsket han lykke til og<br />
Guds velsignelse i arbei<strong><strong>de</strong>t</strong> fremover.<br />
Driftsle<strong>de</strong>r Bjarne Faureng i Mona<br />
sand og singel A/S kåserte kunnskapsrikt<br />
om verdien av stein og sand. Han <strong>men</strong>te<br />
<strong>at</strong> «Granheim Plantejord», <strong>som</strong> innehol<strong>de</strong>r<br />
mineralrikt steinmel, virkelig er et<br />
pro<strong>du</strong>kt for fremti<strong>de</strong>n, etter<strong>som</strong> man nå<br />
aner en voksen<strong>de</strong> interesse for å dyrke<br />
jorda på n<strong>at</strong>urens egne premisser.<br />
Til slutt holdt Gunnar Gustavsen,<br />
selve «primus motor» for<br />
M<strong>at</strong>tesonskolen og tidligere le<strong>de</strong>r, en frimodig<br />
tale og fortalte om gjennomføringen<br />
av skoleprogrammet. Han takket<br />
for velvilje fra kommunens si<strong>de</strong>, samtidig<br />
<strong>som</strong> han fremhevet <strong>at</strong> bakom <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
nåværen<strong>de</strong> result<strong>at</strong>et, er <strong><strong>de</strong>t</strong> særskilt én<br />
å takke, nemlig Gud Fa<strong>de</strong>r. Uten Guds<br />
hjelp og en urokkelig tillit, had<strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
vært umulig å få til <strong><strong>de</strong>t</strong>te. Han takket<br />
også elevene for inns<strong>at</strong>sen og <strong><strong>de</strong>t</strong> go<strong>de</strong><br />
forhol<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> preger skolen ved <strong>at</strong><br />
unge og eldre kan arbei<strong>de</strong> sam<strong>men</strong>.<br />
Ved avslutningen av festen fikk<br />
avgangselevene sine vitnemål, <strong>de</strong>lt ut<br />
av pastor Kåre Kaspersen.<br />
Nåværen<strong>de</strong> le<strong>de</strong>r for Granheimstiftelsen,<br />
Linndis Rasmussen, le<strong><strong>de</strong>t</strong> hele<br />
arrange<strong>men</strong>tet fint og profesjonelt igjennom.<br />
Vi kan også kalle henne en av ildsjelene,<br />
og vi <strong>som</strong> sitter på si<strong>de</strong>linjen og<br />
følger M<strong>at</strong>tesonskolens liv og rørelse,<br />
ønsker bå<strong>de</strong> henne og institusjonen all<br />
mulig fremgang og vekst. AN<br />
6 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
Millionæren<br />
✎ REIDUN NORLEMAN ENDRESEN<br />
Jeg sitter i <strong>de</strong>n koselige stuen til Børge W<strong>at</strong>ne i al<strong>de</strong>rsboligen<br />
til <strong>Advent</strong>kirken i Stavanger. Vi skal snakke om høstinnsamlingen,<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> vil si alle <strong>de</strong> høstinnsamlingene Børge <strong>har</strong> vært med<br />
på si<strong>de</strong>n han var tretti, og nå er han syttifem. For om Børge<br />
<strong>ikke</strong> enda er en legen<strong>de</strong>, vil han s<strong>ikke</strong>rt bli <strong><strong>de</strong>t</strong>. Og selv om han<br />
for lengst er pensjonist, <strong>har</strong> han <strong>ikke</strong> pensjonert seg verken fra<br />
høstinnsamlingen eller fra jobben sin ved Edlandsporten. I tillegg<br />
<strong>har</strong> han vaktmesteroppgaver ved al<strong>de</strong>rsboligen, så utearealene<br />
er ryddige, nyklippet og fri for ugress.<br />
Egentlig kommer Børge fra Tananger i Sola kommune. Han<br />
ble kjent med adventbudskapet gjennom pastor Magne<br />
Rosens møteserie i <strong>Advent</strong>kirken i Bergjelandsg<strong>at</strong>en og ble<br />
døpt i 1957. Den gangen var <strong><strong>de</strong>t</strong> forventet og vanlig <strong>at</strong> <strong>de</strong> fleste<br />
medlemmer <strong>de</strong>ltok i høstinnsamlingen. Så Børge var en av<br />
<strong>de</strong> «vanlige», <strong>men</strong> man kan trygt si <strong>at</strong> han ble høyst «uvanlig».<br />
Etter å ha vært med i utrykningsgrupper <strong>de</strong> første årene,<br />
begynte han «for seg sjøl», og <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>har</strong> han forts<strong>at</strong>t med. Først<br />
var <strong><strong>de</strong>t</strong> bare i høstmåne<strong>de</strong>ne, <strong>men</strong> hvis han <strong>ikke</strong> rakk alt, eller<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> var mye dårlig vær, eller han utvi<strong><strong>de</strong>t</strong> distriktene sine, forts<strong>at</strong>te<br />
han like godt etter jul og utover våren. Børge <strong>har</strong> aldri<br />
vært gift, annet enn med høstinnsamlingen.<br />
Jeg kan <strong>ikke</strong> la være å stille spørsmålet om hvor mange<br />
penger han <strong>har</strong> samlet i alt gjennom årene. Jeg vet <strong><strong>de</strong>t</strong> er en<br />
god <strong>de</strong>l og tenker meg flere hundre tusen. Men likevel, svaret<br />
er for utrolig: «Det er et sted mellom 4 og 5 millioner, nærmere<br />
5 tror jeg,» sier Børge med sin vanlige beskje<strong>de</strong>nhet. « De<br />
senere årene <strong>har</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> blitt ca. 200.000 kr. om året.» Had<strong>de</strong><br />
Børge kunnet, ville han ved visse anledninger gjerne vært usynlig.<br />
Dette er en slik anledning. «Det er da <strong>ikke</strong> noe å rope høyt<br />
om», <strong>men</strong>er han <strong>men</strong>s jeg hol<strong>de</strong>r på å falle av stolen. 5 millioner!!<br />
Had<strong>de</strong> han beregnet seg tien<strong>de</strong>, ville han vært «en hol<strong>de</strong>n<br />
mann». Når vi så i tillegg får vite <strong>at</strong> <strong>de</strong> fleste i gjennomsnitt<br />
gir 5o kr. og <strong>at</strong> svært mange sier nei, kan vi bare ane hvor<br />
mange dører han <strong>har</strong> banket på. Det største beløpet han <strong>har</strong><br />
fått, er 1.000 kr. Men <strong>har</strong> han ingen spesielle triks? «Det må<br />
være Guds velsignelse,» sier Børge. Har han noen spesielle<br />
erfaringer? «Jo, <strong><strong>de</strong>t</strong> hen<strong>de</strong>r noen først sier nei, <strong>men</strong> kommer<br />
springen<strong>de</strong> etter ham med penger likevel. Dog <strong>har</strong> erfaringen<br />
lært ham noe: Det er lite å hente på nye byggefelt med unge<br />
<strong>men</strong>nesker. De <strong>har</strong> <strong>ikke</strong> råd. Han får mest på byggefelt fra 60 -<br />
70 årene, og <strong>de</strong>r er han blitt så innarbei<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>at</strong> <strong>de</strong> nesten etterlyser<br />
ham hvis han drøyer med å komme.» Det er dobbelt<br />
arbeid å levere ut blad først og hente pengene senere», sier<br />
Børge, «og <strong><strong>de</strong>t</strong> er <strong>ikke</strong> så mye jeg sier.» For Børge er absolutt en<br />
mann av få ord. Men han går ut, og han får.» Den <strong>som</strong> aldri<br />
går ut, kan i hvert fall <strong>ikke</strong> få noe,» sier han med erfaringens<br />
tyng<strong>de</strong>.<br />
Børge <strong>har</strong> aldri h<strong>at</strong>t bil. Han sykler, og han går. Han <strong>har</strong> visst<br />
slitt ut flere sykler enn sko. Skal han ut i år også? «Det er så få<br />
<strong>som</strong> går i høstinnsamlingen nå, så jeg får hol<strong>de</strong> på så lenge<br />
helsa hol<strong>de</strong>r. Men jeg tar et år om gangen. Og sykkelen <strong>har</strong><br />
frem<strong>de</strong>les go<strong>de</strong> <strong>de</strong>kk,» sier Børge. Stakkars oss og st<strong>at</strong>ist<strong>ikke</strong>n<br />
når Børge legger opp! En så trofast arbei<strong>de</strong>r i Herrens vingård<br />
må vi lete lenge etter. Børge <strong>har</strong> ty<strong>de</strong>ligvis oppf<strong>at</strong>tet hintet fra<br />
Jesus om hvor vi skal samle oss sk<strong>at</strong>ter. AN<br />
■ ■ ■<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
<strong>Advent</strong>istle<strong>de</strong>re <strong>de</strong>ltok<br />
i minnehøyti<strong>de</strong>lighet<br />
i New York<br />
Flere le<strong>de</strong>re for Syven<strong>de</strong>dags <strong>Advent</strong>istene <strong>de</strong>ltok i en<br />
minnehøyti<strong>de</strong>lighet <strong>som</strong> var sponset av FN i forbin<strong>de</strong>lse<br />
med markering av terroraksjonene <strong>de</strong>n 11. september i<br />
fjor. Jon<strong>at</strong>han Gallagher, <strong>som</strong> er kontaktperson for<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet overfor FN, sier <strong>at</strong> «… <strong>men</strong>s vi<br />
føler sorg over <strong>de</strong>m – inklu<strong>de</strong>rt medlemmer av vår egen<br />
kirke – <strong>som</strong> på en så tragisk måte mistet sine liv sist september,<br />
ønsker vi å legge vår stemme til oppropet for<br />
<strong>har</strong>moni og gjensidig respekt mellom nasjoner og alle<br />
folk.»<br />
[Kil<strong>de</strong>: Viola Hughes/ANN/ANR 109]<br />
Hultafors er solgt<br />
Etter 75 år selger nå <strong>Advent</strong>istsamfunnet i Sverige<br />
Hultafors Hälsocenter til Institutet för Psyko<strong>som</strong><strong>at</strong>isk<br />
Medicin (IPS AB). Dette var et tungt steg å ta for<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet <strong>som</strong> <strong>de</strong>rmed <strong>har</strong> solgt sin siste<br />
helseinstitusjon. Grunnen til salget er <strong>at</strong> eieren <strong>ikke</strong> så<br />
seg i stand til å støtte Hultafors økonomisk, og si<strong>de</strong>n<br />
institusjonen drev med un<strong>de</strong>rskudd over flere år var <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
til slutt ingen annen utvei. Le<strong>de</strong>ren for <strong>Advent</strong>istsamfunnet<br />
i Sverige, Bjørn Ottesen, legger vekt på <strong>at</strong><br />
man bør være takknemlig for <strong><strong>de</strong>t</strong> man <strong>har</strong> oppnådd<br />
gjennom <strong><strong>de</strong>t</strong> arbei<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> <strong>har</strong> vært gjort ved Hultafors<br />
gjennom 75 år.<br />
Per Bolling, sekretær for <strong>Advent</strong>istsamfunnet i<br />
Sverige, opplyser til 7Net <strong>at</strong> salgsprisen <strong>ikke</strong> er offentliggjort<br />
ennå, <strong>men</strong> <strong>at</strong> prisen er gunstig for<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet. Bjørn Ottesen sier til SDA-Info <strong>at</strong><br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet forts<strong>at</strong>t eier bygningen og eiendom<strong>men</strong>,<br />
<strong>men</strong> <strong>at</strong> kjøper <strong>har</strong> rett til også å overta disse i<br />
løpet av en to-års perio<strong>de</strong>.<br />
[Kil<strong>de</strong>: SDA-Info]<br />
Ukraina: Ikke eksa<strong>men</strong><br />
på lørdag heretter<br />
Det <strong>har</strong> vært vanlig <strong>at</strong> eksa<strong>men</strong>er er blitt gitt på lørdager<br />
i skoler, høyskoler og universiteter i Ukraina.<br />
Dette <strong>har</strong> skapt problemer for mange <strong>som</strong> hol<strong>de</strong>r lørdag<br />
<strong>som</strong> hviledag. Dette gjel<strong>de</strong>r syven<strong>de</strong>dags adventister,<br />
pinsevenner <strong>som</strong> hol<strong>de</strong>r sabb<strong>at</strong>, jø<strong>de</strong>r og andre <strong>som</strong><br />
hol<strong>de</strong>r <strong>de</strong>n bibelske sabb<strong>at</strong>. Nå <strong>har</strong> utdannings<strong>de</strong>parte<strong>men</strong>tet<br />
i Ukraina sendt ut et rundskriv <strong>de</strong>r <strong>de</strong> anbefaler<br />
<strong>at</strong> alle viktige eksa<strong>men</strong>er blir lagt til ukedager og <strong>ikke</strong><br />
lørdager og søndager. Tidligere <strong>har</strong> stu<strong>de</strong>nter <strong>som</strong> hol<strong>de</strong>r<br />
lørdag hellig, forsøkt å forhandle med sine lærere<br />
om å ta eksa<strong>men</strong> på andre dager, og noen ganger <strong>har</strong><br />
<strong>de</strong> lykkes. Kanskje slipper <strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te problemet i framti<strong>de</strong>n.<br />
[Kil<strong>de</strong>: Copyright © 2002 <strong>Advent</strong>ist News Network,<br />
Valery Ivanov/Rebecca Scoggins/ANN]<br />
7
☛AKTUELT<br />
50 åring<br />
med store<br />
framtidsplaner<br />
✎ ATLE HAUGEN<br />
Det manglet verken på humor,<br />
lovord eller visjoner da<br />
Rehabiliteringssenteret Nord-Norges<br />
Kurbad torsdag 5. september feiret sitt<br />
50 års jubileum. Spesielt inntrykk gjor<strong>de</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>at</strong> Kurba<strong><strong>de</strong>t</strong>s første direktør,<br />
Thoralf Sjølyst, var tilste<strong>de</strong>, 89 år gammel.<br />
Han bidrog med en skarp og positiv<br />
prolog <strong>som</strong> trakk fram <strong>de</strong> historiske<br />
fakta og visjonene institusjonen ble<br />
bygd og <strong>har</strong> vært drevet etter. Ans<strong>at</strong>te<br />
gjennom <strong>de</strong> 50 år ble også hedret, fra<br />
<strong>de</strong> <strong>som</strong> var med fra starten til <strong>de</strong> <strong>som</strong><br />
<strong>har</strong> jobbet mer enn 20 år ved institusjonen.<br />
Bå<strong>de</strong> tidligere og nåværen<strong>de</strong><br />
ans<strong>at</strong>te, <strong>men</strong>ighetsmedlemmer, pasientene<br />
og representanter for samarbei<strong>de</strong>n<strong>de</strong><br />
myndigheter og organisasjoner<br />
var invitert til å ta <strong>de</strong>l i markeringen av<br />
jubileet.<br />
Etter <strong>at</strong> <strong>Advent</strong>istsamfunnet i 1999<br />
solgte RNNK til Raymond og Synnøve<br />
Knutsen, <strong>har</strong> Kurba<strong><strong>de</strong>t</strong> gjennomgått<br />
radikale forandringer. Nye behandlingsmeto<strong>de</strong>r<br />
i fysioterapien <strong>har</strong> vært<br />
JA TAKK! JEG BESTILLER<br />
___ stk. NÅR ONDSKAPEN DØR til kr. 118,pr.<br />
stk. (pluss porto).<br />
___ stk. SPRE GLEDEN til kr. 189,- pr. stk.<br />
(pluss porto).<br />
Ved kjøp av to eller flere CDer er prisen<br />
kun kr. 175,- pr. CD (pluss porto).<br />
Navn: ______________________________<br />
Adresse: ____________________________<br />
____________________________________<br />
____________________________________<br />
BESTILLINGEN SENDES TIL:<br />
Norsk Bokforlag AS<br />
Postboks 103, 3529 Røyse<br />
Tlf.: 32 16 15 60<br />
E-post: salg@norskbokforlag.no<br />
><br />
s<strong>at</strong>t i fokus un<strong>de</strong>r<br />
le<strong>de</strong>lse av en<br />
annen «gammel»<br />
Tromsø-gutt,<br />
Bjørn Svendsen.<br />
Flere programmer<br />
for nye pasientgrupper<br />
er kommet<br />
til og samarbei<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
med<br />
Universitetssykehuset i Nord-Norge er<br />
styrket. Til sam<strong>men</strong> <strong>har</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te resultert i<br />
økt belegg og oppmerk<strong>som</strong>het mot<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> tilbu<strong><strong>de</strong>t</strong> RNNK representerer i<br />
lands<strong>de</strong>len. Dette kom ty<strong>de</strong>lig frem da<br />
politiske vedtak i Stortinget førte til<br />
vanskelige økonomiske kår for slike<br />
institusjoner for et års tid si<strong>de</strong>n.<br />
Pasienter s<strong>at</strong>te spontant i gang en<br />
un<strong>de</strong>rskriftsaksjon i lands<strong>de</strong>len og på<br />
en ukes tid had<strong>de</strong> man samlet 9000<br />
un<strong>de</strong>rskrifter. «Det gjør inntrykk på oss<br />
politikere og gir oss et sterkt mand<strong>at</strong> til<br />
å endre regelverket,» sa Bendiks Harald<br />
Arnesen <strong>som</strong> representerer AP på<br />
Stortinget, i sin hilsen til jubilanten.<br />
NÅR<br />
ONDSKAPEN<br />
DØR<br />
AV CLIFFORD<br />
GOLDSTEIN<br />
Hvorfor till<strong>at</strong>er<br />
en<br />
kjærlig<br />
Gud<br />
li<strong>de</strong>lse?<br />
Hva med<br />
nærdø<strong>de</strong>n<br />
opplevelser? Hva er dyrets<br />
merke?<br />
Clifford Goldstein er i <strong>de</strong>nne<br />
boken oppt<strong>at</strong>t av en<strong><strong>de</strong>t</strong>i<strong>de</strong>n og skriver<br />
i kjent stil rett på sak om temaer<br />
<strong>som</strong> opptar mange <strong>men</strong>nesker i<br />
dag.<br />
Når ondskapen dør er en mo<strong>de</strong>rne<br />
versjon av Ellen G. Whites «Mot historiens<br />
klimaks» og er en bok <strong>du</strong><br />
<strong>ikke</strong> greier å legge fra <strong>de</strong>g når <strong>du</strong><br />
først <strong>har</strong> begynt å lese!<br />
Også politikere fra Kurba<strong><strong>de</strong>t</strong>s<br />
Tromsø kommune, første direktør,<br />
representanter for Thoralf Sjølyst,<br />
samarbei<strong>de</strong>n<strong>de</strong> taler til forsam-<br />
organisasjoner, pasilingen.enter<br />
og un<strong>de</strong>rtegne<strong>de</strong> fra<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunet gr<strong>at</strong>ulerte med jubileet<br />
og markerte ønsket om et sterkt og<br />
fruktbart samarbeid også i årene <strong>som</strong><br />
kommer.<br />
Raymond Knutsen trakk i sine innlegg<br />
opp linjene i <strong>de</strong> utfordringene<br />
institusjonen står overfor og hvilke planer<br />
man arbei<strong>de</strong>r med. Bl.a. arbei<strong>de</strong>s<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> med prosjekter <strong>som</strong> tar sikte på å få<br />
folk raskt tilbake i arbeid igjen etter<br />
Spre gle<strong>de</strong>n<br />
er en ny barnegospel-CD<br />
<strong>som</strong> innehol<strong>de</strong>r 12 nye,<br />
friske barnesanger.<br />
Melodiene følger med<br />
ekstra for singback.<br />
Kjøp <strong>de</strong>n<br />
nå. Så<br />
<strong>har</strong> <strong>du</strong><br />
hyggelig<br />
og<br />
inspireren<strong>de</strong><br />
musikk<br />
hver<br />
eneste dag.<br />
Foto: <strong>Helge</strong> Havstein
sykefravær og ska<strong>de</strong>r. Store<br />
ombygginger for å tilpasse seg<br />
behovet for enerom, står også<br />
for døren. Knutsen markerte<br />
ty<strong>de</strong>lig eiernes i<strong>de</strong>alistiske<br />
motiv for å tjene pasientene og<br />
tilby mer <strong>som</strong> vil kunne hjelpe<br />
<strong>de</strong>m til å mestre livet enn bare<br />
fysiske behandlinger.<br />
Nåværen<strong>de</strong> eier og le<strong>de</strong>r av<br />
Jeløy Kurbad, Daniel Joensen,<br />
trakk i sin hilsen fram <strong><strong>de</strong>t</strong> nye<br />
samarbeidsnettverket Jeløy,<br />
RNNK, Skogli og noen andre<br />
institusjoner er i ferd med å<br />
danne.<br />
Mest oppmerk<strong>som</strong>het<br />
un<strong>de</strong>r <strong>de</strong> mange hilsningene til<br />
jubilanten, fikk likevel en alltid<br />
frittalen<strong>de</strong> Tor Tøllefsen fra<br />
Kystpartiet. Han brakte hilsninger<br />
fra partiets le<strong>de</strong>r,<br />
Steinar Bastesen, <strong>som</strong> <strong>har</strong> markert<br />
sterk støtte til RNNK.<br />
Bastesen beklaget <strong>at</strong> han <strong>ikke</strong><br />
kunne være tilste<strong>de</strong>, sa<br />
Tøllefsen. Men han var til kontroll<br />
på sykehuset. Etter slaget<br />
sist vinter måtte han «fjerne<br />
halve hjernen, «sa Tøllefsen, og<br />
avsluttet med følgen<strong>de</strong> replikk:<br />
«Så nå kan han en<strong>de</strong>lig bli politiker<br />
på heltid!»<br />
RNNK er imidlertid <strong>ikke</strong><br />
noen slagpasient og går fremti<strong>de</strong>n<br />
optimistisk i møte. AN<br />
ENEBOLIG TIL LEIE<br />
på Lillehammer fra 01.01.2003.<br />
Adr: Jean Heibergsv. 26, vis a vis<br />
<strong>men</strong>ighetsskolen. Frittståen<strong>de</strong>. 3<br />
sov., 2 bad, stor stue og kjøkken,<br />
bo<strong>de</strong>r ,vaskerom, garasje.<br />
Ingen kjæledyr. Huset ligger i<br />
nærheten av Skogli Helse og<br />
Rehab. senter og <strong>Advent</strong>kirken.<br />
Ta kontakt på tlf. 77 07 00 81<br />
KONTAKT<br />
SDA-mann på 35 år søker<br />
sporty dame mellom 28-35 år.<br />
Helst foto. Bill mrk. 82002<br />
KONTAKT<br />
SDA-dame ønsker seriøs kontakt<br />
med mann i al<strong>de</strong>ren 45-<br />
60 år. Bill mrk. 92002<br />
■ ■ ■<br />
– Slutt å leke<br />
<strong>men</strong>ighet, bli en!<br />
Utfordringen fra Peter<br />
Roennfeldt til <strong>de</strong>ltakerne<br />
på årsmøtet i Nord-Norge<br />
var klinken<strong>de</strong> klar: En<br />
sunn <strong>men</strong>ighet <strong>som</strong> tar<br />
mo<strong>de</strong>ll av <strong>de</strong>n første<br />
<strong>men</strong>ighet vokser og planter<br />
nye grupper. At han<br />
<strong>de</strong>ssuten kunne vise til<br />
aktuelle eksempler på <strong>at</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> faktisk går an, også i<br />
Europa, styrket appellen i<br />
budskapet hans.<br />
✎ ATLE HAUGEN<br />
Mange gav uttrykk for takknemlighet<br />
etter årsmøtet på Ekrehagen skole i<br />
Tromsø 13. – 15. september. Budskapet<br />
Peter Roennfeldt brakte med seg, var først<br />
og fremst sterkt Kristus- fokusert. – Det er<br />
ingen ting i vårt budskap <strong>som</strong> er viktigere<br />
enn evangeliets kjernebudskap: At Jesus<br />
dø<strong>de</strong> og oppstod for å frelse oss <strong>som</strong> ellers<br />
ville være fortapte, gjentok Roennfeldt gang<br />
på gang. Å bringe ut <strong><strong>de</strong>t</strong>te budskapet er<br />
også vårt kall <strong>som</strong> en <strong>men</strong>ighet. Dette oppdraget<br />
plasserte han ty<strong>de</strong>lig inn i vår kjernetekst<br />
fra Åp 14 om <strong>de</strong> tre<br />
englers budskap og vårt kall om å bringe<br />
Elia-budskapet til <strong>de</strong>n siste tid. I tillegg fokuserte<br />
Roennfeldt sterkt på Den Hellige Ånds<br />
utrustning til å utføre <strong><strong>de</strong>t</strong>te oppdraget. Han<br />
advarte bå<strong>de</strong> mot død formalisme og ekst<strong>at</strong>iske<br />
utlegninger av Den Hellige Ånds kraft.<br />
Gjennom et studium av Bibelens ord om<br />
Ån<strong>de</strong>n, gjor<strong>de</strong> han <strong><strong>de</strong>t</strong> helt klart <strong>at</strong> uten<br />
Ån<strong>de</strong>n vil vi <strong>ikke</strong> lykkes i vårt oppdrag.<br />
Sabb<strong>at</strong>sskolen brukte Roennfeldt til å<br />
tegne et bil<strong>de</strong> av <strong>de</strong>n første <strong>men</strong>ighet <strong>som</strong><br />
var til å kjenne seg igjen i. Han påpekte bl.a.<br />
<strong>at</strong> d<strong>at</strong>i<strong>de</strong>ns «byer» var små – <strong>ikke</strong> så ulike<br />
våre forhold. Det <strong>som</strong> likevel kom sterkest<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
fram i historien om<br />
<strong>de</strong>n første <strong>men</strong>ighet,<br />
er likevel husfellesskapet<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> var bygd på.<br />
Smågrupper eller<br />
husfellesskap er selve<br />
Peter Roennfeldt<br />
og oversetter<br />
Reidar Olsen i<br />
engasjert aktivitet<br />
un<strong>de</strong>r årsmøtet i<br />
Tromsø<br />
grunnvollen for å skape en leven<strong>de</strong> <strong>men</strong>ighet<br />
også i dag. Hvis <strong>ikke</strong> fellesskapet i<br />
<strong>men</strong>igheten fungerer og stadig bringer nye<br />
<strong>men</strong>nesker i kontakt med Jesus, leker vi<br />
<strong>men</strong>ighet. Det må vi slutte med, utfordret<br />
Peter Roennfeldt forsamlingen med.<br />
Kveldsmøtet lørdag kveld vil nok heller<br />
<strong>ikke</strong> <strong>de</strong>ltakerne på årets storsamling i NND<br />
glemme så fort. Inspireren<strong>de</strong> sang og<br />
musikk, leven<strong>de</strong> vitnesbyrd om nye prosjekter<br />
og grupper <strong>som</strong> startes i vår egen lands<strong>de</strong>l,<br />
og flere fortellinger fra Peter om <strong>men</strong>ighetsdrømmer<br />
<strong>som</strong> virkeliggjøres, sendte oss<br />
hjem med ny inspirasjon. Søndag formiddag<br />
brukte vi tid i grupper for å se på <strong>de</strong>n<br />
praktiske prosessen for å formulere <strong>men</strong>ighetens<br />
målsetninger og str<strong>at</strong>egi. I tillegg<br />
<strong>de</strong>monstrerte Odd Hagen <strong><strong>de</strong>t</strong> nye regnskapsprogrammet<br />
for <strong>men</strong>ighetskassererne.<br />
Nina & Jostein Myrdal brukte sabb<strong>at</strong>sskolen,<br />
barnegudstjeneste og gruppemøter til å<br />
presentere Gracelink m<strong>at</strong>erialet og inspirere<br />
barnesabb<strong>at</strong>sskolelærere. Serge Licius sørget<br />
nok en gang for måltid av høy klasse.<br />
Sum<strong>men</strong> av alles inns<strong>at</strong>s <strong>de</strong>nne helgen,<br />
gjor<strong>de</strong> <strong>de</strong>n til noe helt spesielt. Vi er mange<br />
<strong>som</strong> tror og ber om <strong>at</strong> <strong>de</strong>nne helgen må<br />
være et ven<strong>de</strong>punkt for utviklingen i <strong>men</strong>igheten<br />
vår i Nord. Det er målsetningen for<br />
arbei<strong><strong>de</strong>t</strong> i lokal<strong>men</strong>ighetene i distriktet i vinter.<br />
Om vi er på rett vei, vil vi se når vi møtes<br />
til nytt årsmøte i juni. AN<br />
9
✂SISTE<br />
NYTT<br />
Arbei<strong>de</strong>rmøte i<br />
Østnorsk distrikt<br />
Predikantene i østnorsk distrikt var<br />
samlet til arbei<strong>de</strong>rmøte i <strong>Advent</strong>kirken<br />
Ulsrud i Oslo <strong>de</strong>n 16. september.<br />
Robert Hansen og Finn Myklebust fra<br />
DNU var også til ste<strong>de</strong>. Hensikten<br />
med arbei<strong>de</strong>rmøtet var å ta opp til<br />
samtale tema <strong>som</strong> lå predikantene på<br />
hjertet og å legge planer for kom<strong>men</strong><strong>de</strong><br />
arbei<strong>de</strong>rmøter.<br />
Det er viktig <strong>at</strong> predikantene selv er<br />
med på beslutningsprosessen.<br />
Det ble en dag med åpne og konstruktive<br />
samtaler omkring tema <strong>som</strong><br />
studiepermisjoner, taushetsplikt, informasjonsplikt<br />
og personalpolitikk. Det<br />
var ingen tvil om <strong>at</strong> sistnevnte tema<br />
var <strong><strong>de</strong>t</strong> tema <strong>som</strong> engasjerte mest.<br />
Finn Myklebust tok opp tema <strong>som</strong> sabb<strong>at</strong>sskolens<br />
år, trakt<strong>at</strong>er, Bibelgaveplanen<br />
og områ<strong>de</strong>møter. Robert<br />
Hansen had<strong>de</strong> viktige ting å si om predikantenes<br />
plikter og rettigheter i forhold<br />
til arbeidsgiver.<br />
Det er alltid en god stemning når<br />
arbei<strong>de</strong>rne møtes til arbei<strong>de</strong>rmøter.<br />
Dette møtet var <strong>ikke</strong> noe unntak fra<br />
regelen. Det er oppmuntren<strong>de</strong> å se<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> samhold og <strong><strong>de</strong>t</strong> kamer<strong>at</strong>skap <strong>som</strong><br />
eksisterer blant predikantene.<br />
TERJE BJERKA<br />
RESSURSKATALOGEN 2003<br />
Vedlagt <strong><strong>de</strong>t</strong>te nummer av <strong>Advent</strong> <strong>Nytt</strong> finner <strong>du</strong> ressursk<strong>at</strong>alogen<br />
2003. Her <strong>har</strong> <strong>du</strong> oversikt over pro<strong>du</strong>kter<br />
til bruk i <strong>men</strong>igheten og til evangelisering.<br />
Pro<strong>du</strong>ktene bestilles ved henven<strong>de</strong>lse til Norsk<br />
Bokforlag med unntak av enkelte pro<strong>du</strong>kter, <strong>som</strong><br />
bestilles direkte fra <strong>de</strong>n enkelte av<strong>de</strong>ling.<br />
Vi gjør også oppmerk<strong>som</strong> på <strong>at</strong> en <strong>de</strong>l av varene er<br />
lagt ut på Norsk Bokforlags internettsi<strong>de</strong> <strong>som</strong> åpnet 1.<br />
okt. med adressen: www.norskbokforlag.no<br />
><br />
Seniorenes<br />
uane<strong>de</strong><br />
muligheter<br />
✎ JOHANN THORVALDSSON<br />
Sommertreffene for norske og danske<br />
pensjonister <strong>har</strong> nå vært på<br />
Hultafors for tredje gang. De oppleves<br />
<strong>som</strong> en kombinasjon av tur, rekreasjon,<br />
årsmøte med ån<strong>de</strong>lig rikdom, og <strong>de</strong>r<br />
erfarer <strong>du</strong> også ungdomslagsmøter<br />
med nostalgiske minner fra Onsrud<br />
eller andre kre<strong>at</strong>ive <strong>men</strong>igheter. Esther<br />
Holanger og Irene Elisenberg klarte å<br />
arrangere disse program<strong>men</strong>e <strong>som</strong> vi<br />
sent vil glemme.<br />
Musikkantene Maj-Britt Planelind,<br />
Märta Hedin, Gull Olhson og andre<br />
venner ga oss en ”Won<strong>de</strong>rful World”<br />
og svenske innslag med sang, gitar og<br />
trekkspill. Ellers sto Birger og M<strong>at</strong>tias<br />
Melsæther for sangen, <strong>men</strong>s Margit<br />
Olsen spilte til møtene og Sverre Valen<br />
vikarierte.<br />
Pastoren på<br />
Hyggelig å treffes<br />
på seniortreff<br />
Hultafors er<br />
George Philippou,<br />
og han kjenner<br />
<strong>de</strong>n mo<strong>de</strong>rne for<strong>men</strong> for <strong><strong>de</strong>t</strong> nytesta<strong>men</strong>tlige<br />
språk fra barndomshjemmet.<br />
På Skriftens grunnlag utfordret han oss<br />
til å kjenne Jesus <strong>som</strong> Herre i livet.<br />
Børge Schantz ga oss en vital forsmak<br />
på en bok <strong>som</strong> anbefales av folkekirkens<br />
le<strong>de</strong>re i Danmark og gir en innsikt<br />
i forståelsen av våre muslimske naboer.<br />
Hans-Jørgen Schantz samlet folk<br />
med formåen og fynd fra Nor<strong>de</strong>n og<br />
fikk oss til å spisse ører og vur<strong>de</strong>re på<br />
ny hvilke muligheter <strong>men</strong>ighetene<br />
gjemmer, <strong>men</strong>s Robert Hansen utforsket<br />
en<strong>som</strong>hetens mysterier i felles-<br />
skapet – på en<br />
måte <strong>som</strong> vi<br />
had<strong>de</strong> liten for-<br />
Øyvind Gjertsen<br />
taler gnistren<strong>de</strong><br />
om tro<br />
nemmelse av før vi kom til <strong><strong>de</strong>t</strong>te treffet.<br />
Mens Jens Madsen fokuserte på<br />
Israel advarte han oss mot å være så<br />
konserv<strong>at</strong>ive <strong>at</strong> vi <strong>ikke</strong> kan ta imot nye<br />
impulser, og heller <strong>ikke</strong> så liberale <strong>at</strong> vi<br />
slakker av på adventis<strong>men</strong>s funda<strong>men</strong>tale<br />
tro. Er <strong><strong>de</strong>t</strong> rart <strong>at</strong> Israel former ver<strong>de</strong>nspolit<strong>ikke</strong>n<br />
i dag? Derfor bør vi gi<br />
akt på Bibelens budskap om Israel.<br />
På dram<strong>at</strong>isk vis åpnet Irene<br />
Elisenberg sine fun<strong>de</strong>ringer med svartedø<strong>de</strong>ns<br />
herjing i Europa, da 25 millioner<br />
<strong>men</strong>nesker mistet livet. Enda flere<br />
går fortapt hvis vi smitter andre <strong>men</strong>nesker<br />
med våre egne tvilstanker.<br />
Øivind Gjertsen talte om å la troens<br />
gnist skape en fred <strong>som</strong> overgår all forstand.<br />
Med <strong>de</strong>n ser vi fram til<br />
Jesu gjenkomst meget snart.<br />
Troen er <strong>ikke</strong> m<strong>at</strong>em<strong>at</strong>ikk, <strong>men</strong><br />
et håp om å se Jesus i skyene.<br />
Det er forun<strong>de</strong>rlig å tilhøre<br />
Jesus, og i livet med ham drar vi<br />
hjem med ham. Ondskapen<br />
vokser hurtig og snart kommer<br />
Jesus igjen. Derfor venter vi i<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> salig håpet.<br />
I <strong>som</strong>mer var <strong><strong>de</strong>t</strong> tredje gang norske<br />
og danske seniorer var sam<strong>men</strong> på<br />
Hultafors – og <strong><strong>de</strong>t</strong> kan være siste gang.<br />
San<strong>at</strong>oriet i Sverige drives <strong>ikke</strong> lenger av<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet og <strong>de</strong>rfor er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
us<strong>ikke</strong>rt om vi får lov å komme tilbake,<br />
opplyser Erling Berg. Han <strong>har</strong> vært<br />
direktør bå<strong>de</strong> for Nyhyttan og Hultafors<br />
i Sverige. Men brødrene Jens Madsen,<br />
Henning Jacobsen og Johan Elisenberg<br />
lover <strong>at</strong> sam<strong>men</strong>komstene for norske<br />
og danske pensjonister vil fortsette, et<br />
eller annet sted, så lenge <strong><strong>de</strong>t</strong> er mulig.<br />
Derfor lever vi i håpet. AN<br />
10 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
HEI I GJEN!<br />
<strong>Håper</strong> <strong>ikke</strong> <strong>du</strong> <strong>har</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> <strong>Helge</strong>,<br />
<strong>men</strong> <strong>at</strong> <strong>de</strong> <strong>voksne</strong> rundt <strong>de</strong>g tar seg<br />
tid til å bry seg om hvordan <strong>du</strong> faktisk<br />
<strong>har</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>. Det er nemlig kjempeviktig<br />
for <strong>de</strong> valgene <strong>du</strong> gjør si<strong>de</strong>n i<br />
livet, hvordan <strong>de</strong> <strong>voksne</strong> rundt <strong>de</strong>g<br />
<strong>har</strong> vært <strong>som</strong> rollemo<strong>de</strong>ller i ditt liv!<br />
Hilsen Merethe<br />
JEG HAR<br />
IKKE TID!<br />
Av Beth Reistad:<br />
Kom å hør – 94 fortellinger for barn<br />
"Far, kan <strong>du</strong> hjelpe meg litt med<br />
leksene? Jeg får <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> til!"<br />
Far løftet nesten <strong>ikke</strong> på ho<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
en gang. Bare mumlet ned i papirene<br />
sine: "Jeg er oppt<strong>at</strong>t, <strong>Helge</strong>.<br />
Ser <strong>du</strong> <strong>ikke</strong> <strong>at</strong> jeg <strong>ikke</strong> <strong>har</strong> tid?"<br />
"Du <strong>har</strong> jo aldri tid," mumlet<br />
<strong>Helge</strong>. Men <strong><strong>de</strong>t</strong> hørte <strong>ikke</strong> far.<br />
Han s<strong>at</strong>t fordypet i <strong>de</strong> evinnelige<br />
papirene sine. <strong>Helge</strong> had<strong>de</strong> ofte<br />
lurt på hvorfor han egentlig kom<br />
hjem til middag. De snakket jo<br />
<strong>ikke</strong> noe med ham om kvel<strong>de</strong>n<br />
likevel. <strong>Helge</strong> sukket og gjor<strong>de</strong><br />
ferdig resten av leksene på egen<br />
hånd. Han var vant til <strong><strong>de</strong>t</strong>. Det<br />
had<strong>de</strong> bare vært så godt å ha en<br />
far <strong>som</strong> bryd<strong>de</strong> seg litt.<br />
<strong>Helge</strong> s<strong>at</strong>t og koste seg med en<br />
tegneserie på yndlingsplassen sin,<br />
da far ropte på ham litt seinere på<br />
kvel<strong>de</strong>n. Det var nok leggetid.<br />
Han trakk seg litt lenger inn<br />
un<strong>de</strong>r trappa og svarte <strong>ikke</strong> med<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> samme. Far visste <strong>ikke</strong> om<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te lure ste<strong><strong>de</strong>t</strong>. Han kjente i <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
Far, <strong>du</strong> <strong>som</strong> er i himmelen,<br />
ser <strong>du</strong> meg her i vrimmelen?<br />
Kan jeg få tro <strong>du</strong> hører meg<br />
iblant alle <strong>som</strong> ber til <strong>de</strong>g?<br />
Ver<strong>de</strong>n er så full av krig og h<strong>at</strong>,<br />
<strong>voksne</strong> og barn <strong>som</strong> mangler m<strong>at</strong>.<br />
Men hvis din vilje skjer på jord<br />
blir <strong><strong>de</strong>t</strong> brød nok på alle bord.<br />
Alt <strong>som</strong> er vondt å vanskelig,<br />
hjelp meg med <strong><strong>de</strong>t</strong>, og gjør meg fri.<br />
Du <strong>har</strong> all makt og myndighet –<br />
din er æren i evighet.<br />
(Elisabeth Aanje)<br />
hele<br />
t<strong>at</strong>t <strong>ikke</strong> så mye til hva<br />
<strong>Helge</strong> gjor<strong>de</strong> på om dagene. Hvorfor<br />
skulle nå han sprette fram, så snart far<br />
ropte, når far <strong>ikke</strong> bryd<strong>de</strong> seg med å<br />
svare, når <strong><strong>de</strong>t</strong> var omvendt? <strong>Helge</strong> følte<br />
seg litt sjofel, <strong>men</strong> ble sitten<strong>de</strong> stille.<br />
Far lette og ropte lenge. Til slutt ga<br />
han opp. <strong>Helge</strong> s<strong>at</strong>t enda en time<br />
un<strong>de</strong>r trappa, før han smøg seg fram.<br />
Far var sint. "Hvor <strong>har</strong> <strong>du</strong> vært? Jeg <strong>har</strong><br />
ropt på <strong>de</strong>g. Hvorfor svarte <strong>du</strong> <strong>ikke</strong>?"<br />
"Jeg had<strong>de</strong> <strong>ikke</strong> tid!" sa <strong>Helge</strong> og så<br />
far rett inn i ansiktet. "Jeg had<strong>de</strong> så<br />
mange papirer å ordne med, <strong>at</strong> jeg<br />
fant ut <strong>at</strong> <strong>du</strong> bare fikk vente litt!"<br />
Far åpnet munnen for å si noe,<br />
<strong>men</strong> lukket <strong>de</strong>n igjen. Han så lenge<br />
på <strong>Helge</strong>, før han snud<strong>de</strong> seg og<br />
s<strong>at</strong>te seg ved skrivebor<strong><strong>de</strong>t</strong> igjen.<br />
<strong>Helge</strong> fant ut <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> var best å forsvinne.<br />
Han kom seg inn på rommet<br />
sitt i en fart.<br />
Han var <strong>ikke</strong> sovnet enda, da<br />
døren til rommet etter en stund<br />
åpnet seg igjen. Far s<strong>at</strong>te seg på<br />
sengekanten og strøk <strong>Helge</strong><br />
over kinnet. "Jeg skjønner hva<br />
<strong>du</strong> <strong>men</strong>te med <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>du</strong> sa. Jeg<br />
skal prøve å bli en bedre far<br />
heretter!"<br />
<strong>Helge</strong> s<strong>at</strong>te seg opp og ga<br />
far en god klem. Det var veldig<br />
lenge si<strong>de</strong>n sist.<br />
LØSNING<br />
PÅ OPPGAVEN I<br />
ADVENT-NYTT 7/8<br />
Er <strong><strong>de</strong>t</strong> sant?<br />
1. At flaggermusen er en<br />
god svømmer? NEI<br />
2. At en nyutklekket <strong>som</strong>merfugl<br />
må "pumpe" luft<br />
ut i vingene sine før <strong>de</strong>n<br />
kan fly? JA<br />
3. At man kan gjenopplive<br />
en flue <strong>som</strong> nettopp <strong>har</strong><br />
druknet, ved å <strong>de</strong>kke <strong>de</strong>n<br />
til med salt? JA<br />
4. At tårnsvalen <strong>ikke</strong> kan<br />
komme seg opp i luften<br />
igjen hvis <strong>de</strong>n ved et uhell<br />
er kommet ned på bakken?<br />
JA<br />
5. At en snegle kan krype<br />
langs kanten på et barberblad<br />
uten å skjære seg?<br />
JA<br />
Premie sendt til:<br />
Henrik Ørby, GOL<br />
Sara C. Dahl, SANDE-<br />
FJORD<br />
KAN DU FINNE 8 DYR?<br />
Løsningen Løsningen sen<strong>de</strong>s sen<strong>de</strong>s til Norsk<br />
Avholdsforbund, Avholdsforbund, v/Merethe v/Merethe<br />
Berger, Berger, Akersgt. Akersgt. 74, 0180<br />
OSLO innen 30. oktober. oktober.
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – I N N L E D N I N G<br />
ENHET I TILBEDELSE<br />
Et budskap fra le<strong>de</strong>rne for Generalkonferensen.<br />
AV EUGENE HSU<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse er kjernen i enhver religiøs aktivitet. Og frihet<br />
til å tilbe er alltid <strong><strong>de</strong>t</strong> fremste målet for enhver inns<strong>at</strong>s<br />
for å oppnå religionsfrihet. Og likevel kan tilbe<strong>de</strong>lse bli<br />
et tema <strong>som</strong> skiller folk fra hverandre. Hvorfor er <strong><strong>de</strong>t</strong> slik?<br />
Et svar finnes i <strong>de</strong>n sannhet <strong>at</strong> tilbe<strong>de</strong>lse er en hovedsak i<br />
<strong>de</strong>n store stri<strong>de</strong>n. Lucifers opprør og fall had<strong>de</strong> sitt utspring i<br />
hans ønske om å bli tilbedt slik <strong>som</strong> Gud: «Det var <strong>du</strong> <strong>som</strong> sa<br />
med <strong>de</strong>g selv: «Til himmelen vil jeg stige opp; høyt over<br />
Guds stjerner reiser jeg min trone. Jeg tar plass på tingfjellet<br />
lengst i nord. Jeg vil stige opp over <strong>de</strong> høye skyer og gjøre<br />
meg lik Den Høyeste.» Jes 14,13 – 14.<br />
Da Jesus ble fristet i ørkenen tilbød S<strong>at</strong>an ham alle rikene<br />
på jor<strong>de</strong>n og all <strong>de</strong>res glans i bytte mot <strong>at</strong> Jesus ville falle ned<br />
og tilbe ham (M<strong>at</strong>t. 4,8-9). Det er <strong>de</strong>rfor <strong>ikke</strong> overrasken<strong>de</strong> <strong>at</strong><br />
S<strong>at</strong>an ville prøve å bruke ting <strong>som</strong> <strong>har</strong> med tilbe<strong>de</strong>lse å gjøre<br />
for å splitte Guds <strong>men</strong>ighet og hans folk, særlig i <strong>de</strong> siste<br />
dager av ver<strong>de</strong>ns historie.<br />
Det er <strong>de</strong>rfor<br />
<strong>ikke</strong> un<strong>de</strong>rlig <strong>at</strong> <strong>de</strong>n<br />
første engels budskap<br />
i Åpenbaringens<br />
bok oppfordrer<br />
oss til å tilbe skapelsens<br />
Gud «<strong>som</strong><br />
skapte himmel og<br />
jord, hav og kil<strong>de</strong>r!»<br />
(Åp 14.7)<br />
Enkelte emner<br />
<strong>som</strong> er knyttet til tilbe<strong>de</strong>lse,<br />
kan potensielt<br />
skape uenighet<br />
eller konflikt. For<br />
eksempel, hvilken<br />
dag bør man tilbe?<br />
Dette spørsmålet retter<br />
søkelyset på forskjellen<br />
mellom<br />
kristne <strong>som</strong> hol<strong>de</strong>r<br />
sabb<strong>at</strong> og <strong>de</strong>m <strong>som</strong><br />
hol<strong>de</strong>r søndag hellig.<br />
Hvor man skal tilbe<br />
kan også være en<br />
kil<strong>de</strong> til konflikt til<br />
tross for <strong>at</strong> Gud står<br />
over tid og sted.<br />
Kristne kan noen<br />
ganger bli fristet til å<br />
la endret tid og sted for gudstjenestene frarøve <strong>de</strong>m <strong>de</strong> velsignelser<br />
<strong>som</strong> Gud had<strong>de</strong> i tanke for <strong>de</strong>m.<br />
En <strong>de</strong>b<strong>at</strong>t om hvilken musikk <strong>som</strong> er best i forbin<strong>de</strong>lse<br />
med tilbe<strong>de</strong>lse er svært leven<strong>de</strong> enkelte ste<strong>de</strong>r. Musikk <strong>har</strong><br />
alltid vært en n<strong>at</strong>urlig og viktig <strong>de</strong>l av gudstjenesten, <strong>men</strong><br />
valg av musikk i kirken er avhengig – <strong>ikke</strong> bare av personlig<br />
smak – <strong>men</strong> av kultur, etnisk bakgrunn, al<strong>de</strong>r og sosioøkonomiske<br />
forhold. På samme måte kan <strong>de</strong>n måten en preken blir<br />
framført på eller <strong>at</strong>mosfæren i kirken også fremheve ulike<br />
oppf<strong>at</strong>ninger man <strong>har</strong>. Faktisk <strong>har</strong> hver enkelt <strong>de</strong>l av gudstjenesten<br />
i seg en mulig kil<strong>de</strong> til konflikt og diskusjon.<br />
Men «gudstroen må <strong>ikke</strong> begrenses til ytre former og seremonier,»<br />
minner Ellen White oss om . «Den religionsform<br />
<strong>som</strong> kommer fra Gud, er <strong>de</strong>n eneste <strong>som</strong> vil le<strong>de</strong> oss til Gud.<br />
For å kunne tjene ham på rett måte må vi være født av Guds<br />
Ånd. Det vil rense hjertet og fornye sinnet og sette oss i stand<br />
til å kjenne og elske Gud på en helt ny måte» (DA189, Alfa og<br />
Omega, bind 4 si<strong>de</strong> 154). Med en sunn forståelse emner <strong>som</strong><br />
<strong>har</strong> med <strong><strong>de</strong>t</strong>te å gjøre<br />
(slik <strong>som</strong>: Hva er tilbe<strong>de</strong>lse?<br />
Hvem er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
vi tilber? Og: Hvorfor<br />
tilbe i <strong><strong>de</strong>t</strong> hele t<strong>at</strong>t?)<br />
kan uoverensstemmelser<br />
bli re<strong>du</strong>sert<br />
eller forsvinne helt.<br />
Årets bønneukelesninger<br />
vil le<strong>de</strong> oss<br />
til ekte tilbe<strong>de</strong>lse<br />
bå<strong>de</strong> personlig, i<br />
familien og i <strong>men</strong>igheten.<br />
Når vi leser<br />
disse budskapene, vil<br />
vi <strong>ikke</strong> bare få inspirasjon<br />
og en rikere<br />
personlig tilbe<strong>de</strong>lse,<br />
<strong>men</strong> også oppleve <strong>at</strong><br />
<strong>men</strong>igheten dras nærmere<br />
sam<strong>men</strong> for å<br />
tilbe ham i ånd og<br />
sannhet.<br />
Eugene Hsu er en av visefor<strong>men</strong>nene<br />
ved ver<strong>de</strong>nshovedkvarteret<br />
for<br />
Syven<strong>de</strong>dags<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet i<br />
Silver Spring i Maryland<br />
(USA).<br />
12 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – F Ø R S T E S A B B A T<br />
MAV JAN PAULSEN<br />
Mens <strong>de</strong> forts<strong>at</strong>t s<strong>at</strong>t samlet<br />
rundt bor<strong><strong>de</strong>t</strong> etter <strong>at</strong> <strong>de</strong>n første<br />
n<strong>at</strong>tver<strong>de</strong>n var overstått,<br />
gikk <strong><strong>de</strong>t</strong> et støkk igjennom disiplene da<br />
Jesus nok en gang talte til <strong>de</strong>m om sin<br />
nært foreståen<strong>de</strong> bortgang. Han talte til<br />
<strong>de</strong>m med ord <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> var mulig å ta feil<br />
av, og sorgen fylte <strong>de</strong>m. Han skulle gå<br />
til Fa<strong>de</strong>ren, <strong>men</strong>s <strong>de</strong> <strong>ikke</strong> kunne følge<br />
ham før senere.<br />
Filips spontane oppfordring gjenspeilte<br />
<strong>de</strong>n forvirringen <strong>som</strong> s<strong>ikke</strong>rt<br />
preget tankene hos alle disiplene:<br />
«Herre, vis oss Fa<strong>de</strong>ren, og <strong><strong>de</strong>t</strong> er nok<br />
for oss» (Joh 14,8). Svaret Jesus ga på<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te spørsmålet, gir oss en dyp innsikt<br />
i hvorfor inkarnasjonen, dvs. Guds<br />
komme i kjøtt og blod, i <strong><strong>de</strong>t</strong> hele t<strong>at</strong>t<br />
fant sted: “Den <strong>som</strong> <strong>har</strong> sett meg, <strong>har</strong><br />
sett Fa<strong>de</strong>ren.»<br />
En viktig <strong>de</strong>l av Jesu oppdrag var å<br />
åpenbare Guds sanne n<strong>at</strong>ur for en fallen<br />
og fremmedgjort <strong>men</strong>neskehet og <strong>de</strong>n<br />
sannheten er innesluttet i hans ord. Han<br />
kom for å forsone oss med Gud ved <strong>at</strong><br />
han selv tok et oppgjør med kjø<strong><strong>de</strong>t</strong>s<br />
syn<strong>de</strong>r og ved <strong>at</strong> han til tross for sin død<br />
for oss, beseiret <strong>de</strong>n og syn<strong>de</strong>ns opphav,<br />
S<strong>at</strong>an. I løpet av sin tre og et halvt år<br />
lange tjeneste før Golg<strong>at</strong>a ga han oss en<br />
sann og nøyaktig presentasjon av hvem<br />
Fa<strong>de</strong>ren er og hva <strong>som</strong> er hans virkelige<br />
n<strong>at</strong>ur. Ved å ryd<strong>de</strong> opp i misforståelser<br />
<strong>som</strong> var blitt til gjennom rundt regnet<br />
hundre generasjoner, ga Jesus oss <strong>ikke</strong><br />
bare korrekte opplysninger om Gud,<br />
<strong>men</strong> han viste oss også Guds karakter i<br />
<strong>men</strong>neskelig sk<strong>ikke</strong>lse. En slik begivenhet<br />
had<strong>de</strong> universet aldri tidligere<br />
vært vitne til.<br />
Si<strong>de</strong>n Adams fall <strong>har</strong> <strong>ikke</strong> <strong>men</strong>neskene<br />
h<strong>at</strong>t muligheten til å oppleve Gud<br />
ansikt til ansikt. Hans n<strong>at</strong>ur er så opphøyd<br />
<strong>at</strong> øyne svekket av synd <strong>ikke</strong> kan<br />
skue ham. Bare ved helt spesielle<br />
anledninger <strong>har</strong> han l<strong>at</strong>t oss få se intime<br />
glimt av seg selv når han <strong>har</strong> dr<strong>at</strong>t til<br />
■ ■ ■<br />
HVEM TILBER VI?<br />
Vår evige skjebne avhenger av svaret på <strong><strong>de</strong>t</strong>te spørsmålet.<br />
si<strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> sløret <strong>som</strong> <strong>de</strong>kker hans nærvær.<br />
En følge av <strong><strong>de</strong>t</strong>te er <strong>at</strong> <strong>men</strong>neskene bare<br />
kan se ham i fantasien, og da blir <strong><strong>de</strong>t</strong> jo<br />
nødvendigvis gjetninger <strong>som</strong> lett kan<br />
vise seg å være gale.<br />
Å ryd<strong>de</strong> bort vrangforestillinger<br />
Da Jesus innle<strong><strong>de</strong>t</strong> sin gjerning, kom han<br />
til sitt folk, dvs. paktens folk, <strong>de</strong>m <strong>som</strong><br />
had<strong>de</strong> mott<strong>at</strong>t bå<strong>de</strong> profetene og skriftene,<br />
<strong>men</strong> likevel kjente <strong>de</strong> ham <strong>ikke</strong><br />
(Joh 1,10). Forutinnt<strong>at</strong>te <strong>men</strong>inger <strong>som</strong><br />
had<strong>de</strong> festet seg gjennom århundrer<br />
med vranglære, had<strong>de</strong> ført til en rekke<br />
vrangforestillinger om hvem Gud var.<br />
For noen fortonte Gud seg <strong>som</strong> en fjern<br />
sk<strong>ikke</strong>lse, majestetisk, kald og storforlangen<strong>de</strong>,<br />
<strong>som</strong> en fryktinngyten<strong>de</strong> hersker<br />
<strong>som</strong> var ute etter å finne feil hos<br />
un<strong>de</strong>rsåttene. Han ble <strong>de</strong>rmed <strong>de</strong> sirlige<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>aljenes Gud, <strong>som</strong> folk skalv for av<br />
frykt for å forse seg imot ham. For<br />
andre virket han <strong>som</strong> en fjern manipul<strong>at</strong>or<br />
<strong>som</strong> stadig styrte begivenhetene<br />
imot et forutbestemt utfall, og <strong>som</strong><br />
<strong>men</strong>neskene hoppet i forveien for <strong>som</strong><br />
grashopper. Skeptikere spurte seg om<br />
<strong>de</strong>nne Gud, <strong>som</strong> aldri var blitt sett, i <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
hele t<strong>at</strong>t kunne finnes. Og for <strong>at</strong>ter<br />
andre lignet Gud på en ettergiven<strong>de</strong> far<br />
eller mor <strong>som</strong> <strong>de</strong>lte ut gaver til <strong>de</strong>m han<br />
syntes om, <strong>men</strong>s han overså andre.<br />
Jesus forkastet alle disse fordrei<strong>de</strong><br />
oppf<strong>at</strong>ningene, i<strong><strong>de</strong>t</strong> han rettet vår oppmerk<strong>som</strong>het<br />
mot <strong>de</strong>n ene Gud, perfekt i<br />
hellighet og majestet, og likevel føl<strong>som</strong><br />
og medli<strong>de</strong>n<strong>de</strong>, en <strong>som</strong> en kan tale fortrolig<br />
med, på samme måte <strong>som</strong> et barn<br />
taler til sin far eller mor.<br />
Selv om jordiske fedre <strong>har</strong> sine feil<br />
<strong>som</strong> gjør <strong>at</strong> <strong>de</strong> alle kommer sørgelig til<br />
kort overfor Guds karakter, brukte<br />
Jesus flere ganger foreldre og fedre på<br />
sitt beste <strong>som</strong> en mo<strong>de</strong>ll for hvordan<br />
folk bur<strong>de</strong> tenke om Gud. I ham finner<br />
vi styrke, s<strong>ikke</strong>rhet og selvoppofren<strong>de</strong><br />
kjærlighet, <strong>som</strong> alltid er blan<strong><strong>de</strong>t</strong> med<br />
ømhet, medli<strong>de</strong>nhet, nærhet og klokskap.<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
I begynnelsen had<strong>de</strong> Gud spasert<br />
rundt i E<strong>de</strong>n sam<strong>men</strong> med <strong>de</strong> nyskapte<br />
<strong>men</strong>neskene, <strong>som</strong> med hensikt var<br />
skapt i hans bil<strong>de</strong> slik <strong>at</strong> <strong>de</strong> kunne<br />
erfare gle<strong>de</strong>n over et nært vennskap<br />
med sin Skaper. Dette bil<strong><strong>de</strong>t</strong> av Gud<br />
omformet bil<strong><strong>de</strong>t</strong> av ham i <strong>men</strong>neskehjernen<br />
og gjor<strong>de</strong> slutt på <strong>de</strong> spekulasjonene<br />
<strong>som</strong> i årtusener had<strong>de</strong> tåkelagt<br />
vår kunnskap om ham. «Den <strong>som</strong> <strong>har</strong><br />
sett meg, <strong>har</strong> sett Fa<strong>de</strong>ren.»<br />
Ved Jesu komme var <strong><strong>de</strong>t</strong> første gangen<br />
si<strong>de</strong>n ti<strong>de</strong>n i E<strong>de</strong>ns hage <strong>at</strong> vi kunne<br />
kjenne Gud slik han virkelig er. Han var<br />
kommet i en sk<strong>ikke</strong>lse vi alle kunne<br />
f<strong>at</strong>te. «Og Or<strong><strong>de</strong>t</strong> ble <strong>men</strong>neske og tok<br />
bolig iblant oss» (Joh 1,14). Denne<br />
begivenheten er så bemerkelsesverdig<br />
<strong>at</strong> ingen av oss kan begripe fullt ut hva<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> vil si for Gud å iføre seg <strong>men</strong>neskelig<br />
sk<strong>ikke</strong>lse, <strong>men</strong> likevel <strong>har</strong> vi sterke<br />
vitnesbyrd om <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> virkelig skjed<strong>de</strong>.<br />
Dette unike <strong>men</strong>nesket er Jesus, <strong>de</strong>n<br />
Messias og Forløser <strong>som</strong> folket i <strong>de</strong>n<br />
gamle pakt lenge had<strong>de</strong> ventet på. «Og<br />
vi så hans herlighet» (Joh 1,14).<br />
Hans fødsel ble ledsaget av et englekor<br />
(Luk 2,13), og selv om han ble <strong>som</strong><br />
en av oss andre, var han frem<strong>de</strong>les<br />
Herren. Ingenting kunne på noen måte<br />
måle seg med hans tjeneste. Men selv<br />
om Jesus utførte et høyt antall mirakelgjerninger,<br />
pekte han sjel<strong>de</strong>n på <strong>de</strong>m<br />
<strong>som</strong> beviser for hvem han var. I ste<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
un<strong>de</strong>rbyg<strong>de</strong> han sin karakter ved gjent<strong>at</strong>te<br />
ganger å vise til Skriften, <strong>de</strong>r profetene<br />
lenge had<strong>de</strong> fått syner om en forløser<br />
<strong>som</strong> skulle komme for å tjene<br />
<strong>men</strong>neskene. Til og med etter oppstan<strong>de</strong>lsen<br />
tyd<strong>de</strong> Jesus til profetenes vitnesbyrd<br />
<strong>som</strong> et siste bevis på hvem han var.<br />
På veien til Emmaus åpenbarte han for<br />
to fortvilte troen<strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te tvingen<strong>de</strong><br />
beviset: «Deretter begynte han å utlegge<br />
for <strong>de</strong>m <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> står om ham i alle<br />
skriftene, helt fra Moses av og hos alle<br />
profetene» (Luk 24,27).<br />
Jesus omtalte seg selv mange ganger<br />
<strong>som</strong> Herren, <strong>ikke</strong> bare <strong>som</strong> en jordisk<br />
13
enevning, <strong>men</strong> i forbin<strong>de</strong>lse med et<br />
kongerike <strong>som</strong> allere<strong>de</strong> var kommet til<br />
oss og likevel evig i sin prakt. En hjertets<br />
overgivelse til ham er <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> gir<br />
oss adgang og borgerrett til <strong><strong>de</strong>t</strong>te riket,<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> for lenge si<strong>de</strong>n av profeten<br />
Daniel ble skildret <strong>som</strong> «et evig rike»<br />
(Dan 7,27). Vi adopteres inn i Guds<br />
familie og utpekes <strong>de</strong>rved til ambassadører<br />
for <strong>de</strong> go<strong>de</strong> nyhetene om hans<br />
kjærlighet og frelse. Vi mottar <strong><strong>de</strong>t</strong> privilegium<br />
å kunne representere ham <strong>men</strong>s<br />
vi bærer hans budskap ut til hvert folk<br />
og hver nasjon. Vi mottar hans nå<strong>de</strong> på<br />
en slik måte <strong>at</strong> vi bare undrer oss over<br />
<strong>de</strong> gavene han lar strømme ned over<br />
oss. Bakgrunnen for <strong><strong>de</strong>t</strong> hele er <strong>ikke</strong> <strong>at</strong><br />
vi <strong>har</strong> oppsøkt ham, <strong>men</strong> <strong>at</strong> han <strong>har</strong><br />
oppsøkt oss, han <strong>som</strong> er <strong>de</strong>n go<strong>de</strong> hyr<strong>de</strong>n<br />
<strong>som</strong> leter etter sauene sine.<br />
Avgu<strong>de</strong>r i samti<strong>de</strong>n<br />
Hele ti<strong>de</strong>n etter <strong>at</strong> syn<strong>de</strong>n kom inn i vår<br />
ver<strong>de</strong>n, <strong>har</strong> <strong>men</strong>neskene vært fristet til<br />
å sette noen eller noe i Guds sted. En<br />
kan nesten si <strong>at</strong> <strong>men</strong>neskenes historie<br />
langt på vei domineres av tidligere kulturers<br />
gu<strong>de</strong>ver<strong>de</strong>ner. Ofte dannet <strong>de</strong> seg<br />
ulike gu<strong>de</strong>r for ulike aspekter av tilværelsen.<br />
Denne fristelsen var så sterk <strong>at</strong><br />
til og med paktens folk, Israel, ga etter<br />
for <strong>de</strong>n, tross profetenes klare advarsler<br />
og biten<strong>de</strong> ironi.<br />
Profeten Jeremia anmo<strong>de</strong>r folket om<br />
å tenke igjennom hva <strong>de</strong> gir seg ut på:<br />
«Gu<strong>de</strong>bil<strong>de</strong>ne ligner fugleskremslene i<br />
en agurkåker; <strong>de</strong><br />
kan <strong>ikke</strong> snakke,<br />
og <strong>de</strong> må bæres,<br />
for <strong>de</strong> kan <strong>ikke</strong> gå.<br />
Frykt <strong>ikke</strong> for<br />
<strong>de</strong>m! De gjør<br />
ingen ska<strong>de</strong>, <strong>men</strong><br />
kan heller <strong>ikke</strong><br />
gjøre noe godt.<br />
Ingen er <strong>som</strong> <strong>du</strong>,<br />
Herre. Stor er <strong>du</strong>,<br />
stort og mektig er<br />
ditt navn. Hvem<br />
må <strong>ikke</strong> frykte<br />
<strong>de</strong>g, folkenes<br />
konge, slik <strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> sømmer seg? For<br />
blant alle vis<strong>men</strong>n hos folkene, i alle<br />
riker er <strong><strong>de</strong>t</strong> ingen <strong>som</strong> <strong>du</strong>» (Jer 10,5-7).<br />
Det vitner om en helt grunnleggen<strong>de</strong><br />
feil når <strong>men</strong>nesker <strong>som</strong> er skapt av Gud<br />
i hans bil<strong>de</strong>, selv lager seg gu<strong>de</strong>r i sitt<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – F Ø R S T E S A B B A T<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse<br />
springer<br />
ut fra<br />
hvem Gud<br />
egentlig er<br />
eget bil<strong>de</strong>. Stikk i strid med Skaperens<br />
hensikt begynte <strong>de</strong> <strong>som</strong> tilvirket slike<br />
gu<strong>de</strong>bil<strong>de</strong>r, å bøye seg ned for <strong>de</strong>m.<br />
Dagens ver<strong>de</strong>n er blitt ganske sofistikert<br />
og utviklet, <strong>men</strong> fristelsen til å la<br />
andre ting få <strong>de</strong>n plassen <strong>som</strong> <strong>de</strong>n<br />
sanne Gud skulle ha h<strong>at</strong>t, lever forts<strong>at</strong>t<br />
iblant oss. Fristelsene i dag er ofte av<br />
<strong>ikke</strong>-m<strong>at</strong>eriell art: Det vedvaren<strong>de</strong> jaget<br />
etter makt, ære, berømmelse, beundring,<br />
rikdom eller andre saker <strong>som</strong> til<br />
enhver tid måtte være på moten.<br />
Virkningen blir imidlertid <strong>de</strong>n samme:<br />
Tilbøyeligheten til å søke Gud, <strong>som</strong><br />
Gud selv la ned i oss, fortrenges eller<br />
settes ut av spill. Ofte opphøyer vi ting<br />
vi opplever <strong>som</strong> nyttige i våre liv. Når<br />
disse tingene blir viktigere enn våre<br />
gudsforhold, blir <strong>de</strong> våre avgu<strong>de</strong>r, vår<br />
tids falske gu<strong>de</strong>r.<br />
Våre hjerter må være med<br />
Vi kan spørre oss selv: Hva betyr <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
egentlig å tilbe? Kan tilbe<strong>de</strong>lse anses<br />
<strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> å utføre en handling <strong>som</strong> er viet<br />
til Gud? Jo, sann tilbe<strong>de</strong>lse innbef<strong>at</strong>ter<br />
handlinger. Helt fra begynnelsen innstiftet<br />
Gud spesielle gudstjenester <strong>de</strong>r<br />
folk skulle komme til ham i tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Un<strong>de</strong>r utfer<strong>de</strong>n fra Egypt ga han <strong><strong>de</strong>t</strong>aljerte<br />
forskrifter om en helligdom <strong>de</strong>r<br />
folket kunne nærme seg ham i<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong><br />
utførte foreskrevne ritualer <strong>som</strong> skulle<br />
lære <strong>de</strong>m om Guds majestet og hans<br />
anstrengelser for å berge alle <strong>som</strong> kommer<br />
til ham i tro.<br />
Denne for<strong>men</strong><br />
for tilbe<strong>de</strong>lse var<br />
<strong>ikke</strong> <strong>men</strong>t å være<br />
begrenset til en<br />
utsøkt folkegruppe.<br />
Hos profeten<br />
Jesaja kan vi få<br />
øye på en meget<br />
omf<strong>at</strong>ten<strong>de</strong> invitasjon:<br />
«Og <strong>de</strong> fremme<strong>de</strong><br />
<strong>som</strong> <strong>har</strong><br />
sluttet seg til<br />
Herren, <strong>som</strong> vil<br />
tjene Herren og<br />
elske hans navn og<br />
være hans tjenere, … <strong>de</strong>m fører jeg til<br />
mitt hellige fjell og lar <strong>de</strong>m gle<strong>de</strong> seg i<br />
mitt hus <strong>de</strong>r <strong>de</strong> kan be. Deres brennoffer<br />
og slaktoffer skal bli mott<strong>at</strong>t vel på<br />
mitt alter. For mitt hus skal kalles et<br />
bønnens hus for alle folk. Ja, så ly<strong>de</strong>r<br />
or<strong><strong>de</strong>t</strong> fra Herren vår Gud» (Jes 56,6-8).<br />
Evangeliets ver<strong>de</strong>n<strong>som</strong>spennen<strong>de</strong> invitasjon<br />
er oppfyllelsen av disse or<strong>de</strong>ne.<br />
Den love<strong>de</strong> Messias er kommet, og<br />
gjennom hans tjeneste er innby<strong>de</strong>lsen<br />
til frelsen sendt ut til alle <strong>men</strong>nesker.<br />
Men Jesus selv henle<strong><strong>de</strong>t</strong> vår oppmerk<strong>som</strong>het<br />
på et tema <strong>som</strong> tidligere<br />
kom fra profetenes lepper. Riktignok<br />
innebærer tilbe<strong>de</strong>lse <strong>at</strong> en skal tre fram<br />
for Gud på en sk<strong>ikke</strong>lig måte, med lovsang,<br />
bøy<strong>de</strong> knær og offergaver. Men til<br />
og med før <strong><strong>de</strong>t</strong>te <strong>du</strong>kker <strong><strong>de</strong>t</strong> opp et<br />
annet uunnværlig ele<strong>men</strong>t i enhver tilbe<strong>de</strong>lse:<br />
Behovet for å overgi sitt hjerte<br />
til ham. Dette er en lekse <strong>som</strong> ofte slår<br />
imot oss i Jesu tjeneste og un<strong>de</strong>rvisning.<br />
Enkens småmynter representerte<br />
en enorm gave i kraft av hennes helhjerte<strong>de</strong><br />
overgivelse av hjertet til Gud, <strong>ikke</strong><br />
på grunn av pengeverdien <strong>som</strong> sådan.<br />
Jesu un<strong>de</strong>rvisning ved Tempelporten<br />
minner oss igjen om <strong>at</strong> en tilbe<strong>de</strong>lse<br />
<strong>som</strong> er Gud til behag innle<strong>de</strong>s med <strong>at</strong> vi<br />
svarer ham i takksigelse. Uten <strong>at</strong> vi forstår<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te prinsippet, vil <strong>de</strong>n mekaniske<br />
religionsutøvelsens seremonier falle<br />
kraftesløse til jor<strong>de</strong>n. Guds fremste<br />
ønske er å se <strong>at</strong> vi godtar Ån<strong>de</strong>ns edle<br />
invitasjon til å tre fram for ham med alt<br />
vi er og <strong>har</strong>. En slik tilnærming vil være<br />
<strong>som</strong> en røkelse for hans trone.<br />
Hvorfor tilbe?<br />
Enda et spørsmål trenger seg på i<br />
dagens stadig mer sekulariserte ver<strong>de</strong>n:<br />
Hvorfor skal vi tilbe Gud? Vi kan gi et<br />
enkelt svar: Simpelthen fordi han er <strong>de</strong>n<br />
han er. Det er bare fordi han <strong>har</strong> åpenbart<br />
seg for oss, <strong>at</strong> vi kan kjenne ham.<br />
Uten <strong><strong>de</strong>t</strong>te ville vi bare sitte igjen med<br />
spekulasjoner <strong>som</strong> gjør oss usikre på<br />
hvem vi er, hvor vi kommer ifra og hva<br />
vår utgang vil bli. Det er nettopp ved å<br />
besvare disse spørsmålene <strong>at</strong> vi kan forstå<br />
hva <strong>som</strong> betyr mest i dag.<br />
Gjennom sine kom<strong>men</strong>tarer om<br />
hvordan Gud betrakter <strong>men</strong>neskelige<br />
aktiviteter gjennom historien, forteller<br />
Bibelen oss om Guds person. Der framstår<br />
vi <strong>som</strong> hans skapninger og målet<br />
for hans omsorg. Vi blir hans forløste<br />
folk <strong>som</strong> han bere<strong>de</strong>r en evig plan for.<br />
Han selv <strong>har</strong> opptrådt midt iblant oss<br />
for å vise veien, og ifølge hans løfter<br />
kommer han snart tilbake.<br />
Han er <strong>de</strong>n Gud <strong>som</strong> taler, <strong>som</strong> vi vil<br />
14 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
betrakte <strong>som</strong> <strong>de</strong>n allmektige og allviten<strong>de</strong><br />
og hellige. Hans karakter er målestokken<br />
for hva <strong>som</strong> er rett og galt.<br />
Samtidig finner vi i ham nå<strong>de</strong>, ømhet,<br />
medli<strong>de</strong>nhet og en sterk interesse for<br />
alle si<strong>de</strong>r ved våre liv. Hans kjærlighet<br />
er slik <strong>at</strong> vi må streve for å f<strong>at</strong>te <strong>de</strong>n.<br />
Denne kjærligheten drev Jesus til å<br />
stige ned til vårt nivå og betale en uf<strong>at</strong>telig<br />
pris for vår skyld for å kjøpe oss<br />
fri fra syn<strong>de</strong>ns fangenskap. Denne Gud<br />
er i sannhet mye mer enn et vakkert og<br />
fantasifullt i<strong>de</strong>al, for han steg inn på<br />
historiens scene, og <strong>som</strong> Johannes<br />
minner oss om: «Vi så hans herlighet.»<br />
Til syven<strong>de</strong> og sist er <strong><strong>de</strong>t</strong> ett eneste<br />
valg <strong>som</strong> står foran oss: Skal våre liv bli<br />
et jag etter selvet, <strong>som</strong> skal utvikles og<br />
tilfredsstilt så godt omstendighetene till<strong>at</strong>er<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>, eller skal <strong>de</strong> bæres fram til vår<br />
fantastiske Skapers alter? Spørsmålet<br />
<strong>har</strong> kosmiske konsekvenser, for <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
betyr <strong>at</strong> vi må velge mellom å kreve<br />
uavhengighet av Gud og vårt gla<strong>de</strong> ja til<br />
å stå fram <strong>som</strong> Guds villige tjenere. Det<br />
er med rette <strong>at</strong> vi ven<strong>de</strong>r oppmerk<strong>som</strong>heten<br />
mot <strong><strong>de</strong>t</strong> kosmiske aspektet ved<br />
tilbe<strong>de</strong>lsen. Det var i himmelen <strong>at</strong><br />
Lucifer skapte strid om hvem <strong>som</strong> skul-<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – F Ø R S T E S A B B A T<br />
le motta ære, anerkjennelse og tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Det samme spørsmålet <strong>du</strong>kket<br />
opp igjen da Kristus møtte Lucifer i<br />
Ju<strong>de</strong>as ø<strong>de</strong>mark ved innledningen til<br />
hans tjeneste. Lucifer tilbød en tilsynel<strong>at</strong>en<strong>de</strong><br />
rik belønning om bare Jesus<br />
ville tilbe ham, <strong>men</strong> Jesus avviste tilbu<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
uten betenkning. Hvorfor? Selve<br />
kjernen i Guds n<strong>at</strong>ur og hans univers<br />
tilsa <strong><strong>de</strong>t</strong>: Gud alene er tilbe<strong>de</strong>lsen verdig.<br />
Profetiene forteller oss <strong>at</strong> når vi nærmer<br />
oss historiens avslutning, vil <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
samme grunnleggen<strong>de</strong> spørsmålet få ny<br />
aktualitet: Hvem skal vi tilbe? Som et<br />
siste kall til en opprørsk ver<strong>de</strong>n sen<strong>de</strong>r<br />
Gud sitt budskap med tre engler. I <strong>de</strong>n<br />
første engelens budskap ligger et kall til<br />
å tilbe Gud <strong>som</strong> skaper av himmel og<br />
jord. Skaperen er også vår frelser, og<br />
begge rollene fylles av Jesus Kristus,<br />
<strong>som</strong> forkynnes for hele <strong>men</strong>neskeheten<br />
ved evangeliet. I <strong>de</strong>n siste konflikten,<br />
<strong>som</strong> er beskrevet i Johannes’ åpenbaring,<br />
møter vi et folk <strong>som</strong> hol<strong>de</strong>r fast på<br />
Gud Skaperen på tross av et vold<strong>som</strong>t<br />
press for å tilpasse seg ver<strong>de</strong>ns målestokk.<br />
Hvem skal vi tilbe? Vår fantastiske<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
Herre! Vår oppgave i dag er å fortelle<br />
om ham og all hans storhet til en ver<strong>de</strong>n<br />
<strong>som</strong> er i et <strong>de</strong>sper<strong>at</strong> behov av å kjenne<br />
ham. Dette er <strong>ikke</strong> bare vår oppgave,<br />
<strong>men</strong> også vårt privilegium. Frukten av<br />
sann tilbe<strong>de</strong>lse bærer i seg en leven<strong>de</strong><br />
invitasjon til å bli med oss på vår pilegrimsreise<br />
til hans rike. Der skal vi få<br />
se ham ansikt til ansikt, alle vi <strong>som</strong> <strong>har</strong><br />
lært å kjenne og elske ham, og gjennom<br />
hele evigheten skal vi få ha gle<strong>de</strong>n av å<br />
bringe tilbe<strong>de</strong>lsens gave fram for ham.<br />
SPØRSMÅL TIL SAMTALE<br />
1. Hvorfor var inkarnasjonen<br />
nødvendig? Hvorfor kom Jesus?<br />
2. Hva er <strong>de</strong> største hindringene<br />
for tilbe<strong>de</strong>lse i <strong>men</strong>igheten og i ditt<br />
eget liv?<br />
3. Tilbe<strong>de</strong>lse vil bli et stridsspørsmål<br />
i jor<strong>de</strong>ns avslutning. Hvordan<br />
ser <strong>du</strong> for <strong>de</strong>g <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> vil utvikle seg?<br />
Hvordan vil ditt liv og dine valg vise<br />
hvor <strong>du</strong> står?<br />
Jan Paulsen er Syven<strong>de</strong>dags<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnets ver<strong>de</strong>nsle<strong>de</strong>r, og arbei<strong>de</strong>r<br />
ved hovedkvarteret i Silver Spring i<br />
Maryland (USA).<br />
15
DAV JONAS EDSON ARRAIS DE MATOS<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – S Ø N D A G<br />
HVORFOR TILBER VI?<br />
Det er vesentlig hva vi mottar, <strong>men</strong> hva vi gir er enda viktigere.<br />
Denne historien er blitt fortalt om<br />
en pastor i en større kirke en<br />
gang han stod i <strong>de</strong>n nesten<br />
tomme bygningen. Han tittet nedover<br />
<strong>de</strong> tomme benkera<strong>de</strong>ne og kunne bare<br />
se fire <strong>men</strong>nesker, en yngre mann og tre<br />
eldre kvinner. Så begynte han å tale:<br />
«Jeg takker <strong>de</strong>g, Gud, fordi <strong><strong>de</strong>t</strong> tross alt<br />
var noen <strong>men</strong>nesker <strong>som</strong> tok bryet med<br />
å komme hit for å tilbe <strong>de</strong>g og få næring<br />
ved ditt ord, og <strong>som</strong> <strong>ikke</strong> anser <strong>de</strong>g for å<br />
være mindre betydningsfull enn <strong>de</strong>n<br />
fotballkampen <strong>som</strong> går på fjernsynet.»<br />
Dermed spr<strong>at</strong>t <strong>de</strong>n unge mannen på<br />
siste rad opp fra benken og utbrøt: «Å,<br />
nei! Jeg glemte kampen!» og sprang ut<br />
av kirken.<br />
Det avgjøren<strong>de</strong> spørsmålet vi bur<strong>de</strong><br />
stille oss selv er nettopp <strong><strong>de</strong>t</strong>te: «Er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
noe bedre vi kan finne på enn å tilbe<br />
Herren?» Vi <strong>har</strong> alltid hen<strong>de</strong>ne fulle<br />
med dagliglivets gjøremål. Det er bøker<br />
vil skulle ha lest, filmer vi skulle ha<br />
sett, og vi <strong>har</strong> internett å surfe på. Hva<br />
er <strong><strong>de</strong>t</strong> så <strong>som</strong> får oss til å droppe fjernsynet,<br />
utsette handleturen og komme til<br />
Guds hus for å tilbe?<br />
For noen er kanskje svaret å finne i<br />
or<strong><strong>de</strong>t</strong> vane – og <strong><strong>de</strong>t</strong> er jo slett ingen dårlig<br />
vane. Likevel kan <strong><strong>de</strong>t</strong> ha vært perio<strong>de</strong>r<br />
i våre liv <strong>at</strong> tilbe<strong>de</strong>lse <strong>ikke</strong> var et<br />
spørsmål om vane. Tvert om var <strong><strong>de</strong>t</strong> slik<br />
<strong>at</strong> vi måtte bestemme oss for å komme<br />
inn i <strong>de</strong>n ryt<strong>men</strong>. Hvorfor traff vi så <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
valget?<br />
Andre <strong>har</strong> begynt å gå i kirken fordi<br />
<strong>de</strong> slåss med Gud. Eller kanskje fordi<br />
<strong>de</strong> er triste til sinns eller såret, eller<br />
fordi <strong>de</strong> føler seg alene eller «utafor». I<br />
slike tilfeller blir kirkegang en <strong>de</strong>l av<br />
jakten etter et svar. Atter andre kommer<br />
i kirken mot sin vilje, enten fordi for-<br />
eldrene <strong>de</strong>res eller ektefellen får <strong>de</strong>m til<br />
å gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong>. De gir etter og blir med for<br />
husfre<strong>de</strong>ns skyld.<br />
Hvorfor går vi i kirken? Tenk igjennom<br />
<strong>de</strong> følgen<strong>de</strong> punktene:<br />
1. Kirkegang er <strong>ikke</strong> å rømme ifra<br />
virkeligheten. Å tilbe er noe <strong>som</strong> finner<br />
sted i ens virkelige liv. Jesajas kapittel 6<br />
er et utmerket sted å begynne: «I <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
året da kong Ussia dø<strong>de</strong>, så jeg Herren<br />
…» (Jes 6,1). Dette blir omtrent <strong>som</strong><br />
om vi i dag skulle si: I <strong><strong>de</strong>t</strong> året Norge<br />
ble angrepet av Tyskland, tilbad jeg<br />
Herren. I <strong><strong>de</strong>t</strong> året Tsjernobyl-ulykken<br />
inntraff, tilbad jeg Herren. I <strong><strong>de</strong>t</strong> året da<br />
Tvillingtårnene i New York falt, tilbad<br />
jeg Herren. I <strong><strong>de</strong>t</strong> året da jeg ble gift, tilbad<br />
jeg Herren. Midt i alle <strong>de</strong> go<strong>de</strong> og<br />
von<strong>de</strong> opplevelsene holdt jeg på med å<br />
tilbe Herren.<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse i et gudshus innebærer<br />
<strong>ikke</strong> <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> skjer utenfor overses. Vi<br />
16 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
tilber <strong>ikke</strong> <strong>som</strong> en flukt fra <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> hen<strong>de</strong>r<br />
utenfor, <strong>men</strong> for å finne måter å<br />
hanskes med proble<strong>men</strong>e på. «Herre,<br />
hør min bønn,» bad David. «Herre,<br />
vend øret til min bønn, lytt til meg når<br />
jeg trygler og ber! Jeg roper til <strong>de</strong>g på<br />
nø<strong>de</strong>ns dag, for <strong>du</strong> vil bønnhøre meg.»<br />
(Sal 86,6.7). Å ta med seg livets<br />
bekymringer er en n<strong>at</strong>urlig <strong>de</strong>l av tilbe<strong>de</strong>lsen.<br />
Vi bærer vår frykt, våre bekymringer<br />
og ver<strong>de</strong>nsproble<strong>men</strong>e med oss<br />
når vi trer fram for Gud i bønn og ber<br />
om trøst og veiledning.<br />
2. Tilbe<strong>de</strong>lse er å motta noe og gi<br />
noe. Sann tilbe<strong>de</strong>lse setter Gud i sentrum.<br />
Mange lever i <strong>de</strong>n villfarelsen <strong>at</strong><br />
bønnen er til for vår skyld. Iblant hører<br />
vi folk si: «Bønn og tilbe<strong>de</strong>lse gir meg<br />
ingenting. Jeg blir <strong>ikke</strong> styrket igjennom<br />
<strong>de</strong>n.» “Tilbe<strong>de</strong>lsen gir meg ingen<br />
velsignelser.»<br />
Hvorfor tilber vi? Det er sant nok <strong>at</strong><br />
vi tilber for å få noe ut av <strong>de</strong>nne erfaringen.<br />
Imidlertid må vårt hovedmotiv<br />
være å gi noe til Gud. Og vi vil heller<br />
<strong>ikke</strong> motta noe før Gud er blitt tilbudt<br />
noe gjennom vår tilbe<strong>de</strong>lse. Ingen velsignelse<br />
blir oss til <strong>de</strong>l før Gud er blitt<br />
lovprist eller forherliget ved vår tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse er <strong>ikke</strong> un<strong>de</strong>rholdning,<br />
<strong>men</strong> en handling vi gjør for Herren.<br />
Jesaja beretter: «I<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> året da kong<br />
Ussia dø<strong>de</strong>, så jeg<br />
Herren sitte på en<br />
høy og mektig<br />
trone, og slepet av<br />
hans kappe fylte<br />
templet.» (Jes<br />
6,1). Sann tilbe<strong>de</strong>lse<br />
<strong>har</strong> fokus på<br />
Gud, og <strong><strong>de</strong>t</strong> er<br />
hans nærvær <strong>som</strong><br />
gjør <strong>de</strong>n fullstendig.<br />
3. Tilbe<strong>de</strong>lse er<br />
å erkjenne Guds<br />
hellighet. Sann tilbe<strong>de</strong>lse<br />
innle<strong>de</strong>s med en erkjennelse av<br />
Guds hellighet. Vi <strong>har</strong> mistet noe av<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te i våre gudstjenester. Moses ble<br />
redd da han ble klar over Guds nærvær i<br />
<strong>de</strong>n brennen<strong>de</strong> busken. Jakob ble også<br />
redd da han våknet fra drøm<strong>men</strong> med<br />
stigen. «Da Jakob våknet av søvnen, sa<br />
han: ‘Sannelig, Herren er på <strong><strong>de</strong>t</strong>te sted,<br />
og jeg visste <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong>!’» (1 Mos 28,16).<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – S Ø N D A G<br />
Vi glemmer<br />
<strong>ikke</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong><br />
skal gjøres<br />
utenfor,<br />
når vi tilber<br />
i kirken<br />
Hvorfor tilber vi? Fordi Gud er hellig,<br />
og hans hellighet krever vår oppmerk<strong>som</strong>het.<br />
4. Vi tilber for å kunne forstå oss<br />
selv. Gjennom tilbe<strong>de</strong>lsen lærer vi våre<br />
svakheter å kjenne, og <strong>de</strong>ssuten vårt<br />
behov for Guds tilgivelse. På samme tid<br />
<strong>som</strong> himmelske vesener synger:<br />
«Hellig, hellig, hellig er Herren Sebaot.<br />
All jor<strong>de</strong>n er full av hans herlighet,»<br />
(Jes 6,3) utbryter profeten: «Ve meg!»<br />
(v. 5). Opplevelsen gir ham en umid<strong>de</strong>lbar<br />
erkjennelse av egen syndighet.<br />
Det er <strong>ikke</strong> mulig å tre inn i Guds<br />
nærvær uten å legge merke til hans hellighet<br />
og å registrere ens egen urettferdighet.<br />
Paulus skriver til romerne: «For<br />
alle <strong>har</strong> syn<strong><strong>de</strong>t</strong>, og <strong>de</strong> <strong>har</strong> ingen <strong>de</strong>l i<br />
Guds herlighet (Rom 3,23). Det er<br />
umulig å tilbe Gud på rett måte uten å<br />
bli var våre svakheter og syn<strong>de</strong>r.<br />
Av <strong>de</strong>nne grunn må bønn og bekjennelse<br />
alltid være en <strong>de</strong>l av vår tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Vår bot og bekjennelse fører alltid<br />
til Guds tilgivelse. Da Jesaja fikk<br />
øye på Guds hellighet, fikk <strong><strong>de</strong>t</strong> ham til<br />
å erkjenne og innrømme sin egen syndighet.<br />
Bekjennelse fører i sin tur til<br />
syn<strong>de</strong>nes forl<strong>at</strong>else. I Jesajas syn ble<br />
syndsforl<strong>at</strong>elsen symbolisert ved <strong>at</strong> et<br />
himmelsk vesen berørte Jesajas lepper<br />
med en glø<strong>de</strong>n<strong>de</strong><br />
kullbit fra alteret<br />
(6,7). Johannes<br />
skriver: «Sier vi <strong>at</strong><br />
vi <strong>ikke</strong> <strong>har</strong> synd,<br />
da bedrar vi oss<br />
selv, og sannheten<br />
er <strong>ikke</strong> i oss. Men<br />
<strong>de</strong>r<strong>som</strong> vi bekjenner<br />
våre syn<strong>de</strong>r, er<br />
han trofast og rettferdig,<br />
så han tilgir<br />
oss syn<strong>de</strong>ne og<br />
renser oss for all<br />
urett» (1 Joh<br />
1,8.9).<br />
Hvorfor tilber<br />
vi? For å erfare tilgivelsen. Vi trenger å<br />
høre <strong><strong>de</strong>t</strong> samme budskapet <strong>som</strong> profeten<br />
hørte i for<strong>du</strong>ms tid: «Se, <strong>de</strong>nne <strong>har</strong><br />
rørt ved dine lepper. Din skyld er t<strong>at</strong>t<br />
bort, din synd er sonet» (Jes 6,7).<br />
5. Vi tilber for <strong>at</strong> våre liv skal kunne<br />
endres. Tjeneste er et ele<strong>men</strong>t i <strong>de</strong>nne<br />
endringen. I<strong>de</strong>elt sett skal tilbe<strong>de</strong>lse alltid<br />
motivere tilbe<strong>de</strong>ren til å brette opp<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
er<strong>men</strong>e og sette i gang. Vi kommer for å<br />
tilbe og går vi<strong>de</strong>re for å tjene. I bibelsk<br />
sam<strong>men</strong>heng er tilbe<strong>de</strong>lse og tjeneste to<br />
si<strong>de</strong>r av samme sak. I kristenlivet er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
ingen virkelig tilbe<strong>de</strong>lse uten tjeneste.<br />
Når Jesaja kommer til tempelet,<br />
hører han kallet til å tilbe Herren:<br />
«Hellig, hellig, hellig!» (Jes 6,3). Han<br />
anspores til å bekjenne sine syn<strong>de</strong>r, og<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> etterfølges av en forsikring om <strong>at</strong><br />
syn<strong>de</strong>ne er tilgitt. Deretter hører han<br />
Guds røst, <strong>som</strong> sier: «Hvem skal jeg<br />
sen<strong>de</strong>, og hvem vil gå for oss?» (6,8).<br />
Rett etter tilgivelsen kommer altså tjenesten,<br />
handlingen, arbei<strong><strong>de</strong>t</strong> for å nå<br />
andre <strong>men</strong>nesker. Jesajas svar er: «Se,<br />
her er jeg. Send meg!» (v. 8).<br />
Hvorfor tilber vi? For å utfordres til<br />
å gjøre noe.<br />
Hovedmålet med tilbe<strong>de</strong>lse<br />
Det første spørsmålet blir da <strong>ikke</strong> hvorfor<br />
vi tilber, eller hvorfor vi går i kirken<br />
når <strong><strong>de</strong>t</strong> er så mye annet vi kunne bruke<br />
ti<strong>de</strong>n på. Det virkelige spørsmålet er:<br />
Hva skal vi gjøre når vi <strong>har</strong> forl<strong>at</strong>t Guds<br />
hus? Profeten Jesaja ble sendt for å<br />
overbringe et budskap til folket. Hva<br />
består så vår oppgave i? Hva ønsker<br />
Gud <strong>at</strong> vi skal gjøre i uken <strong>som</strong> kommer?<br />
Hvem trenger vi å vise litt mer<br />
kjærlighet? Hvem i nærmiljøet vårt bør<br />
vi anstrenge oss mer for å nå? Hvem vet<br />
vi om <strong>som</strong> <strong>ikke</strong> kommer til gudstjenesten<br />
og bur<strong>de</strong> bli invitert? Svaret kan<br />
variere fra uke til uke i takt med nye<br />
muligheter og utfordringer <strong>som</strong> måtte<br />
oppstå.<br />
Hva ber Gud oss om å gjøre <strong>de</strong>nne<br />
uken? Vårt svar bør vel bli <strong><strong>de</strong>t</strong> samme<br />
<strong>som</strong> hos Jesaja: «Se, her er jeg. Send<br />
meg!»<br />
SPØRSMÅL TIL SAMTALE<br />
Drøft alle <strong>de</strong> fem årsakene forf<strong>at</strong>teren<br />
gir for vår tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
1. Hvilken av <strong>de</strong>m betyr mest for<br />
<strong>de</strong>g personlig?<br />
2. Hvilken tror <strong>du</strong> er mest gagnlig<br />
for kirken <strong>som</strong> helhet?<br />
3. Hvilken tror <strong>du</strong> dine venner<br />
eller arbeidskollegaer vil hol<strong>de</strong> en<br />
knapp på?<br />
Jonas Edson Arrais <strong>de</strong> M<strong>at</strong>os er assisteren<strong>de</strong><br />
le<strong>de</strong>r for prestetjenesten i Den søramerikanske<br />
divisjon, med sete i Brasils hovedstad Brasilia.<br />
17
D<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – M A N D A G<br />
HVORDAN BØR VI TILBE?<br />
Det finnes ingen faste forskrifter i Bibelen, <strong>men</strong> mange hint.<br />
AV LUKA T. DANIEL<br />
Kom, vi vil bøye oss og tilbe, bøye<br />
kne for Herren, vår skaper! For han er<br />
vår Gud, vi er folket han vokter <strong>som</strong> en<br />
hyr<strong>de</strong>, hjor<strong>de</strong>n han le<strong>de</strong>r med sin hånd<br />
(Sal 95,6.7).<br />
Denne høyti<strong>de</strong>lige invitasjonen<br />
fra salmisten innehol<strong>de</strong>r fire<br />
viktige punkter om tilbe<strong>de</strong>lse:<br />
1. Hvem er verd tilbe<strong>de</strong>lse. 2. Hvem<br />
skal tilbe. 3. Hvorfor skal vi tilbe. 4.<br />
Hvordan skal vi tilbe.<br />
Det fremgår ty<strong>de</strong>lig av Bibelen <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
betyr noe hvordan vi tilber Gud. Da<br />
Kain ofret av avlingen sin iste<strong>de</strong>nfor å<br />
bære fram et offerdyr, fant han ut <strong>at</strong><br />
Gud er nøye, for offeret hans ble jo <strong>ikke</strong><br />
godt<strong>at</strong>t. Saulus, <strong>som</strong> ble <strong>de</strong>n ivrige<br />
le<strong>de</strong>ren for en gruppe <strong>som</strong> terroriserte<br />
<strong>de</strong>n første <strong>men</strong>ighet, trod<strong>de</strong> han forsvarte<br />
Guds sak. Til slutt fant han imidlertid<br />
ut <strong>at</strong> oppriktighet ganske enkelt<br />
<strong>ikke</strong> var nok. I Jesu fortelling om fari-<br />
seeren og tolleren <strong>som</strong> kom til tempelet<br />
for å tilbe, lærer vi på en slåen<strong>de</strong> måte<br />
<strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er <strong>de</strong> <strong>som</strong> gir Gud æren, <strong>som</strong> går<br />
rettferdiggjort fra tilbe<strong>de</strong>lsen, <strong>ikke</strong> <strong>de</strong><br />
<strong>som</strong> ærer seg selv.<br />
Måter å tilbe på<br />
Noen foretrekker å tilbe ved å “bryt[e]<br />
ut i jubel og lovsang» (Sal 98,4). Andre<br />
forsøker å gjøre tilbe<strong>de</strong>lsen mer høyti<strong>de</strong>lig<br />
ved å “vær[e] stille for Herren»<br />
(Sak 2,17). Tekster <strong>som</strong> <strong>de</strong> vi finner i<br />
Sal 46,11; 47,6.7 og Esra 3,11 anty<strong>de</strong>r<br />
<strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er en tid og et sted for ulike typer<br />
tilbe<strong>de</strong>lse, alt etter omstendighetene.<br />
Det er interessant å tenke på <strong>at</strong> bå<strong>de</strong><br />
tungetale, l<strong>at</strong>ter og høye rop var ele<strong>men</strong>ter<br />
i tilbe<strong>de</strong>lsen i adventistenes første<br />
tid. Men tidlig på 1900-tallet begynte<br />
Ellen G. White å advare kirken mot<br />
en tilbe<strong>de</strong>lse preget av “et kaotisk<br />
leven» <strong>som</strong> inklu<strong>de</strong>rte “rop, trommer,<br />
musikk og dans.» Un<strong>de</strong>r en bønneuke i<br />
1901 advarte hun: “Var<strong>som</strong> le<strong>de</strong>lse er<br />
nødvendig på alle punkt, slik <strong>at</strong> vi ver-<br />
ken risikerer å havne i<br />
fan<strong>at</strong>is<strong>men</strong>s flammer<br />
eller å en<strong>de</strong> opp i formalisme,<br />
<strong>som</strong> begge vil få<br />
bå<strong>de</strong> våre egne sjeler og<br />
andres til å stivne.» (Fra<br />
Manuscript Releases,<br />
bind 17, s. 48).<br />
Det virker <strong>som</strong> <strong>at</strong><br />
David innførte et system<br />
for tempeltjenesten (2<br />
Krøn 8,14). I 1 Kor<br />
14,26 ser <strong><strong>de</strong>t</strong> ut til <strong>at</strong><br />
Paulus anty<strong>de</strong>r <strong>at</strong> gudstjenesten<br />
i Korint innbef<strong>at</strong>tet<br />
“en salme»,<br />
“lære», “åpenbaring»,<br />
“tungetale» og “tydning».<br />
Dette ly<strong>de</strong>r <strong>som</strong><br />
et typisk program i en<br />
adventkirke, <strong>som</strong> jo<br />
består av sangstund, sabb<strong>at</strong>sskole<br />
og gudstjeneste.<br />
Imidlertid er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
ty<strong>de</strong>lig <strong>at</strong> verken tempelets gudstjenesteor<strong>de</strong>n<br />
eller programmet i korinterkirken<br />
var <strong>men</strong>t å skulle brukes over alt<br />
og til alle ti<strong>de</strong>r. Mangelen på en pålagt<br />
liturgi i Bibelen gir rom for fleksibilitet<br />
og variasjon. Uansett hvilken form vi<br />
gudstjenesten tar, er <strong><strong>de</strong>t</strong> viktig <strong>at</strong> <strong>de</strong> følgen<strong>de</strong><br />
ele<strong>men</strong>tene er med: bønn, takksigelse,<br />
Guds ord og overgivelse.<br />
1. Bønn<br />
Når <strong><strong>de</strong>t</strong> gjel<strong>de</strong>r personlig andakt, lønner<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> seg å følge salmistens daglige rutine<br />
med “kveld og morgen og midt på<br />
dagen» (Sal 55,18). Tilbe<strong>de</strong>lse, priv<strong>at</strong><br />
så vel <strong>som</strong> offentlig, kan innbef<strong>at</strong>te å<br />
falle på kne, slik Daniel gjor<strong>de</strong> (Dan<br />
6,11).<br />
«Kjære Gud,» skrev fem år gamle<br />
Elliot, «noen ganger tenker jeg på <strong>de</strong>g<br />
også når jeg <strong>ikke</strong> ber.» Javisst! Bibelen<br />
oppfordrer oss til å “be stadig» (1 Tess<br />
5,17), noe <strong>som</strong> anty<strong>de</strong>r <strong>at</strong> å knele <strong>ikke</strong><br />
alltid er mulig eller nødvendig. Vi kan<br />
stå <strong>men</strong>s vi ber, slik fariseeren og tolle-<br />
18 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
ren gjor<strong>de</strong> (Luk 8,11-13), eller vi kan<br />
sette oss ned, på samme måte <strong>som</strong> Elia<br />
(1 Kong 19,4). Vi kan be stille <strong>men</strong>s vi<br />
kjører, går eller arbei<strong>de</strong>r. På <strong>de</strong>nne<br />
måten kan vi oppretthol<strong>de</strong> en ubrutt<br />
kommunikasjon med vår Skaper.<br />
Fremfor alt i offentlig bønn må vi<br />
vokte oss mot overdreven veltalenhet<br />
og “mange ord» (M<strong>at</strong>t 6,7). Kanskje<br />
blir <strong>men</strong>nesker imponert av slike ting i<br />
bønn, <strong>men</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> gjør <strong>ikke</strong> Gud. Frukten<br />
av slik bønn innskrenker seg til <strong>men</strong>neskelig<br />
ros og beundring.<br />
Lange bønner er også en ting <strong>som</strong><br />
bør unngås i <strong><strong>de</strong>t</strong> offentlige rom.<br />
Baalprofetene på Karmelfjellet (1 Kong<br />
kap. 18) kan tjene <strong>som</strong> et godt eksempel<br />
på ufruktbare <strong>men</strong>neskelige<br />
anstrengelser i bønn. Elias bønn var<br />
<strong>de</strong>rimot kort og oppriktig (v. 36.37).<br />
Noen bønner kan ledsages av faste.<br />
Det gjøres i så fall <strong>ikke</strong> for å forsøke å<br />
fremtvinge Guds bønnhørelse eller få<br />
ham til å endre sine planer, <strong>men</strong> for <strong>at</strong><br />
vi lettere skal kunne konsentrere oss og<br />
hol<strong>de</strong> oppmerk<strong>som</strong>heten <strong>de</strong>r <strong>de</strong>n skal<br />
være.<br />
2. Takksigelse<br />
Bibelen nevner tilbøyeligheten til å<br />
hol<strong>de</strong> seg unna kirken <strong>som</strong> et av ti<strong>de</strong>nes<br />
tegn (Hebr 10,25). Disse såkalte kirkeløse<br />
går glipp av anledningen til å takke<br />
Gud og lovprise ham i fellesskap med<br />
andre i kjærlighetens sambånd. Da får<br />
<strong>de</strong> heller <strong>ikke</strong> <strong>de</strong>l i velsignelsene <strong>som</strong><br />
<strong>de</strong>res tien<strong>de</strong> og andre offergaver ville<br />
ha gitt <strong>de</strong>m (Mal 3,8-12). Rikelige velsignelser<br />
venter <strong>de</strong>m <strong>som</strong> etterkommer<br />
Guds krav uten å gjøre noe nummer ut<br />
av <strong><strong>de</strong>t</strong>.<br />
Likevel skal vi merke oss <strong>at</strong> Gud<br />
<strong>ikke</strong> lar seg best<strong>ikke</strong>, etter<strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er<br />
han <strong>som</strong> gir oss bå<strong>de</strong> styrke og evne til<br />
å opparbei<strong>de</strong> oss rikdom og eien<strong>de</strong>ler.<br />
Han forventer ganske enkelt av oss <strong>at</strong> vi<br />
skal verdsette og gi i samsvar med <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
vi <strong>har</strong> opparbei<strong><strong>de</strong>t</strong> oss av rikdom (2 Kor<br />
8,12).<br />
Sang er en annen viktig <strong>de</strong>l av gudstilbe<strong>de</strong>lsen.<br />
Den skaper gle<strong>de</strong> i hjertet<br />
og leger sjelen. For å unngå ensformighet<br />
og overdrivelser i tilbe<strong>de</strong>lsen anbefaler<br />
Paulus ulike typer sanger iKol<br />
3,16. Vi kan bruke salmer i lovprisningen<br />
og gospel-sanger til å til å <strong>de</strong>le våre<br />
erfaringer fra <strong>de</strong> ån<strong>de</strong>lige slagene vi<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – M A N D A G<br />
kjemper og vinner ved Kristus. Der<strong>som</strong><br />
<strong>de</strong> brukes på en god måte, kan instru<strong>men</strong>ter<br />
sette fine melodier på sangene.<br />
Les 2 Krøn 5,13.14 og se hvordan Gud<br />
verds<strong>at</strong>te <strong>de</strong>n <strong>har</strong>moniske blandingen<br />
av stemmer og tempelkorets instru<strong>men</strong>ter.<br />
(Dette minner meg om <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong><br />
hendte ved avslutningen av<br />
Generalkonferenseni New Orleans i<br />
1985. Etter <strong>at</strong> koret og messingblåserne<br />
had<strong>de</strong> fremført Halleluja-koret fra<br />
Hän<strong>de</strong>ls Messias, følte mange av oss <strong>at</strong><br />
himmelen var nær.)<br />
3. Forkynne Guds ord<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse innebærer også å lytte til og<br />
stu<strong>de</strong>re Guds ord. Bå<strong>de</strong> i bibelstudiet<br />
og i prekenen er<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> viktig <strong>at</strong> le<strong>de</strong>-<br />
ren behandler<br />
“sannhetens ord»<br />
(2 Tim 2,15) på en<br />
korrekt måte. Vi<br />
bør motstå fristelsen<br />
til å gjøre<br />
talerstolen til et<br />
åsted for un<strong>de</strong>rholdning.<br />
De <strong>som</strong><br />
kommer for å<br />
tilbe, bør motta et<br />
ån<strong>de</strong>lig budskap,<br />
<strong>ikke</strong> ån<strong>de</strong>lig kosepr<strong>at</strong>.<br />
De behøver å<br />
høre Guds ord presentert<br />
klart og<br />
rent og skal <strong>ikke</strong><br />
tilbys al<strong>men</strong>filosofi<br />
fremført med fagre ord og vendinger.<br />
På samme måte <strong>som</strong> døperen<br />
Johannes bør taleren ta et skritt til si<strong>de</strong>n<br />
og la Kristus komme mer og mer til<br />
syne.<br />
Evangeliets gla<strong>de</strong> budskap bør stå i<br />
sentrum av hver lekse eller tale.<br />
Dessuten bør alle taler avsluttes med et<br />
klart og ty<strong>de</strong>lig kall til å ta en beslutning.<br />
4. Overgivelse<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse bør le<strong>de</strong> til <strong>at</strong> livsstilen<br />
endres til <strong><strong>de</strong>t</strong> bedre, og <strong>de</strong>n forandringen<br />
må begynne i hjertet, <strong>som</strong> er kil<strong>de</strong>n<br />
til våre gjerninger. Ingen andre enn<br />
Gud kan lese innhol<strong><strong>de</strong>t</strong> i «<strong>de</strong>n svarte<br />
boksen» <strong>som</strong> finnes i våre hjerter.<br />
Heldigvis <strong>har</strong> han tilbudt oss å<br />
gjennomføre et ån<strong>de</strong>lig kirurgisk inngrep<br />
ved å fjerne våre «steinhjerter» og<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse<br />
bør føre til<br />
en bedre<br />
livsstil, og<br />
forandringen<br />
må begynne<br />
i hjertet<br />
sette inn «kjøtthjerter» i ste<strong><strong>de</strong>t</strong> (Esek<br />
11,19). Og han går enda lenger enn <strong><strong>de</strong>t</strong>:<br />
«Så sier han <strong>som</strong> er høyt opphøyet, <strong>som</strong><br />
troner evig og heter Den Hellige: I <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
høye og hellige bor jeg og hos <strong>de</strong>n <strong>som</strong><br />
er knust og nedbøyd i ån<strong>de</strong>n. Jeg vil<br />
vekke <strong>de</strong> nedbøy<strong>de</strong>s ånd til liv og gjøre<br />
<strong>de</strong> knustes hjerter leven<strong>de</strong>.» (Jes<br />
57,15). Dette er sannelig et privilegium<br />
vi <strong>har</strong>, vi <strong>som</strong> tilber Herren Gud.<br />
Vi kan oppsummere med å si <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
<strong>ikke</strong> dreier seg om hvor høyt eller hvor<br />
mykt vi synger eller taler, <strong>ikke</strong> hvor<br />
lenge eller hurtig vi ber eller hvor mye<br />
eller lite vi gir. Det er <strong>ikke</strong> disse tingene<br />
<strong>som</strong> avgjør vår tilbe<strong>de</strong>lse. Det er <strong>de</strong>rimot<br />
et spørsmål om hvor re<strong>de</strong> vi er til å<br />
overgi våre hjerter<br />
til vår Skaper, slik<br />
<strong>at</strong> vi kan stå til<br />
rådighet for ham.<br />
På samme måte<br />
<strong>som</strong> Jesaja da han<br />
befant seg i Guds<br />
fryktinngyten<strong>de</strong><br />
nærvær (Jes 6,1-<br />
8), bør vi også<br />
erkjenne Guds<br />
hellighet og <strong>de</strong>n<br />
skarpe kontrasten<br />
til vår egen syndighet.<br />
Vi bør<br />
ven<strong>de</strong> om og få<br />
tilgivelse og bli<br />
forandret slik <strong>at</strong> vi<br />
kan gå Guds<br />
ærend. Hver gang<br />
vi <strong>har</strong> anledning til å tilbe sam<strong>men</strong> med<br />
Guds folk i Guds hus, skulle vi bestemme<br />
oss for å tre inn for å tilbe og gå ut<br />
for å tjene.<br />
SPØRSMÅL FOR SAMTALE<br />
1. Hvor i Bibelen finner vi ting<br />
<strong>som</strong> ty<strong>de</strong>r på <strong>at</strong> Gud er interessert i<br />
vår måte å tilbe på? Går Bibelen<br />
god for bare en måte?<br />
2. Hvilke fire ele<strong>men</strong>ter bør etter<br />
forf<strong>at</strong>terens <strong>men</strong>ing prege enhver tilbe<strong>de</strong>lse?<br />
3. Hvilke si<strong>de</strong>r av tilbe<strong>de</strong>lsen<br />
finner <strong>du</strong> selv mest <strong>men</strong>ingsfull?<br />
Hvorfor?<br />
Luka T. Daniel er le<strong>de</strong>r for Afrika-Indiahavdivisjonen,<br />
<strong>som</strong> <strong>har</strong> hovedkvarter i<br />
Elfenbenskystens hovedstad Abidjan.<br />
19
NAV STANLEY NG WAI-CHUN<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – T I R S D A G<br />
HVOR SKAL VI TILBE?<br />
Bibelen anty<strong>de</strong>r <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er viktigere ting å bry seg om.<br />
Nylig gjennomførte en kristen<br />
forskergruppe en un<strong>de</strong>rsøkelse<br />
blant et tilfeldig utvalg kirkegjengere.<br />
Et av spørsmålene var hvilken<br />
av <strong>de</strong> seks følgen<strong>de</strong> trosøvelsene <strong>som</strong><br />
<strong>de</strong> betraktet <strong>som</strong> <strong>de</strong>n viktigste:<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse, evangelisering, disippeltjeneste,<br />
fellesskap, forvaltning og hjelpearbeid.<br />
Svarene viste <strong>at</strong> tilbe<strong>de</strong>lse fikk<br />
høyeste prioritet. Tre fjer<strong>de</strong><strong>de</strong>ler av alle<br />
<strong>voksne</strong> og 92 prosent av alle <strong>voksne</strong><br />
med kristen oppvekst hev<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>at</strong> tilbe<strong>de</strong>lse<br />
av Gud var svært viktig for <strong>de</strong>m.<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse spiller en sentral rolle i et<br />
kristenliv. I tilbe<strong>de</strong>lsen<br />
trer vi fram for<br />
ham <strong>som</strong> står over<br />
alle. Ved å tilbe Gud<br />
sier jeg gjennom min<br />
handling: «Gud, <strong>du</strong> er<br />
bedre enn jeg. Du er<br />
større enn jeg. Du er<br />
mer enn jeg.»<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse begynner<br />
med Gud. Gud,<br />
<strong>som</strong> er skaperen,<br />
gjenløseren ogfrelseren,<br />
tok initi<strong>at</strong>ivet til<br />
en tilnærming til <strong>men</strong>neskene.Frelseshistorien,<br />
<strong>de</strong> store<br />
begivenhetene <strong>som</strong><br />
utgangen fra Egypt,<br />
påskefesten, korsfestelsen<br />
og oppstan<strong>de</strong>lsen<br />
er ting <strong>som</strong><br />
påkaller et svar fra<br />
Guds folk. Og <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
svaret er tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Denne uken <strong>har</strong> vi<br />
allere<strong>de</strong> behandlet<br />
spørsmålene om hvem<br />
vi tilber, hvorfor vi tilber<br />
og hvordan vi tilber.<br />
Det <strong>som</strong> nå står<br />
for tur er hvor vi tilber.<br />
Bakenfor stri<strong>de</strong>n om ste<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
Ste<strong><strong>de</strong>t</strong> for tilbe<strong>de</strong>lse var et stri<strong>de</strong>ns eple<br />
for jø<strong>de</strong>ne og samaritanerne på Jesu tid.<br />
Det ser vi av beretningen om Jesus og<br />
<strong>de</strong>n samaritanske kvinnen ved Jakobs<br />
brønn i Joh kap. 4. Da han talte om <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
leven<strong>de</strong> vannet, tittet kvinnen bort på<br />
ham i undring og sa til ham: «Herre, gi<br />
meg <strong><strong>de</strong>t</strong>te vannet, så jeg <strong>ikke</strong> blir tørst<br />
igjen og slipper å gå hit og dra opp<br />
vann» (Joh 4,15).<br />
Da skiftet plutselig Jesus emne for<br />
samtalen. Han visste <strong>at</strong> før kvinnen<br />
kunne motta <strong>de</strong>nne gaven, måtte hun<br />
overbevises om sin synd og sitt behov<br />
for en frelser. Derfor begynte han å røre<br />
ved hemmelighetene i hennes liv (v. 16-<br />
18). Kvinnen ble forbauset. Hun undret<br />
seg over hvem han var <strong>som</strong> kunne lese<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> hun skjulte i sitt syndige liv, og så<br />
var <strong><strong>de</strong>t</strong> hun <strong>som</strong> snud<strong>de</strong> samtalen:<br />
«Våre forfedre <strong>har</strong> tilbedt Gud på <strong><strong>de</strong>t</strong>te<br />
fjellet [Garisim], og <strong>de</strong>re sier <strong>at</strong><br />
Jerusalem er <strong><strong>de</strong>t</strong> ste<strong><strong>de</strong>t</strong> hvor en skal<br />
tilbe» (v. 20).<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse var sterkt tilknyttet et hellig<br />
sted. For en samaritaner var <strong><strong>de</strong>t</strong> fjellet<br />
Garisim, og for en jø<strong>de</strong> var <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
Jerusalem. Samaritanerne had<strong>de</strong> mange<br />
go<strong>de</strong> grunner for å si <strong>at</strong> Garisim var et<br />
hellig sted. Det var her <strong>at</strong> Gud først<br />
viste seg for Abraham etter <strong>at</strong> han gikk<br />
20 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
inn i Kana’an (1 Mos 12,6.7). Dette var<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> ste<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong>r Jakob først bod<strong>de</strong> (1 Mos<br />
33,18). Det var her Josva leste opp velsignelsene<br />
og forbannelsene (Jos 8,33).<br />
Det var også her israelerne gravla<br />
Josefs bein (Jos 24,32). Samaritanerne<br />
oppførte et konkurreren<strong>de</strong> tempel her,<br />
<strong>de</strong>r <strong>de</strong> tilbad i overensstemmelse med<br />
Mose ritualer. Selv etter <strong>at</strong> tempelet<br />
<strong>de</strong>res var blitt ø<strong>de</strong>lagt av fien<strong>de</strong>r, holdt<br />
<strong>de</strong> seg til sine egne tradisjoner og former<br />
for tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Jesus besvarte kvinnens spørsmål<br />
slik: «Tro meg, kvinne, <strong>de</strong>n tid kommer<br />
da <strong>de</strong>re verken skal tilbe Fa<strong>de</strong>ren på<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te fjellet eller i Jerusalem» (Joh<br />
4,21). Til slutt skulle altså alle religiøse<br />
forordninger om geografiske ste<strong>de</strong>r for<br />
tilbe<strong>de</strong>lse opphøre. Sann tilbe<strong>de</strong>lse<br />
skulle <strong>ikke</strong> lenger begrenses til særskilte<br />
ste<strong>de</strong>r eller nasjoner. Jesus visste<br />
<strong>at</strong> hun <strong>ikke</strong> behøv<strong>de</strong> å bekymre seg for<br />
hvor hun skulle tilbe, for om kort tid<br />
ville Jerusalem og byens tempel være<br />
rasert, slik <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> ble igjen stein på<br />
stein. Når <strong><strong>de</strong>t</strong> da <strong>ikke</strong> fantes noe tempel<br />
på Garisim eller i Jerusalem lenger,<br />
ville folk løfte sine hen<strong>de</strong>r i bønn og tilbe<strong>de</strong>lse<br />
fra et hvilket <strong>som</strong> helst sted.<br />
«Fra lengst i øst til lengst i vest er<br />
mitt navn stort blant folkeslagene. Alle<br />
ste<strong>de</strong>r brenner <strong>de</strong> rene offer <strong>som</strong> <strong>de</strong><br />
bærer fram for meg; for mitt navn er<br />
stort blant folkeslagene, sier Herren,<br />
Allhærs Gud» (Mal 1,11).<br />
Ingen begrensninger<br />
Tilbe<strong>de</strong>lsen av Gud er <strong>ikke</strong> innskrenket<br />
til noe særskilt geografisk sted – Ju<strong>de</strong>a,<br />
Samaria, Jerusalem, Garisim, Mekka<br />
eller V<strong>at</strong>ikanet eller hvor <strong><strong>de</strong>t</strong> nå enn<br />
måtte være. Det <strong>som</strong> teller er <strong>ikke</strong> hvor<br />
en tilber, <strong>men</strong> hvordan. Den ti<strong>de</strong>n kommer<br />
når folk vil innse <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> gjør<br />
bønnen ekte, er ån<strong>de</strong>lighet og <strong>ikke</strong> sted<br />
eller rom.<br />
Jesus forts<strong>at</strong>te: “Men <strong>de</strong>n tid kommer,<br />
ja, <strong>de</strong>n er nå, da <strong>de</strong> sanne tilbe<strong>de</strong>re<br />
skal tilbe Fa<strong>de</strong>ren i ånd og sannhet. For<br />
slike tilbe<strong>de</strong>re vil Fa<strong>de</strong>ren ha.» (Joh<br />
4,23.) Jesus le<strong><strong>de</strong>t</strong> kvinnens tanker bort<br />
fra tilbe<strong>de</strong>lsens sted til <strong>de</strong>n <strong>som</strong> skulle<br />
tilbes, og fra tilbe<strong>de</strong>lsens form til <strong>de</strong>ns<br />
ånd. Gud er på utkikk etter ekte tilbe<strong>de</strong>re,<br />
<strong>ikke</strong> formelle. Han vil ha slike <strong>som</strong><br />
tilber ham i sannhet, <strong>som</strong> er lydige mot<br />
ham i en tro preget av en barnlig ånd.<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – T I R S D A G<br />
I <strong>de</strong> følgen<strong>de</strong> avsnitt belyser Ellen G.<br />
White hva tilbe<strong>de</strong>lse innebærer:<br />
«Mennesker får <strong>ikke</strong> samfunn med<br />
himmelen ved å oppsøke et hellig fjell<br />
eller et hellig tempel. Gudstroen må<br />
<strong>ikke</strong> begrenses til ytre former og seremonier.<br />
Den religionsform <strong>som</strong> kommer<br />
fra Gud, er <strong>de</strong>n eneste <strong>som</strong> vil le<strong>de</strong><br />
oss til Gud. For å kunne tjene ham på<br />
rett måte må vi være født av Guds<br />
Ånd. Det vil rense hjertet og fornye<br />
sinnet og sette oss i stand til å kjenne<br />
og elske Gud på en helt ny måte. Det<br />
vil gjøre oss villige til å etterleve hans<br />
vilje. Dette er sann tilbe<strong>de</strong>lse. … Hvor<br />
<strong>som</strong> helst et <strong>men</strong>neske strekker seg ut<br />
etter Gud, <strong>de</strong>r kommer Ån<strong>de</strong>ns gjerning<br />
til syne, og Gud vil åpenbare seg<br />
for ham eller henne. Det er slike tilbe<strong>de</strong>re<br />
han vil ha, og han venter på å få ta<br />
imot <strong>de</strong>m og gjøre <strong>de</strong>m til sine sønner<br />
og døtre.» ( Alfa og Omega, bind 4,<br />
si<strong>de</strong> 154).<br />
Forbin<strong>de</strong>lsen mellom ånd og sannhet<br />
kaster lys over <strong>men</strong>ingen med begrepet<br />
sanne tilbe<strong>de</strong>re. Disse er ekte tilbe<strong>de</strong>re,<br />
i motsetning til <strong>de</strong>m <strong>som</strong> bare ser ut til å<br />
være <strong><strong>de</strong>t</strong> ved sin <strong>de</strong>ltakelse i ytre ritualer.<br />
Den samme forskjellen på sann tilbe<strong>de</strong>lse<br />
og <strong>de</strong>ns form er klart uttrykt av<br />
profeten Mika (Mi 6,6-8).<br />
«Gud er ånd, og <strong>de</strong>n <strong>som</strong> tilber ham,<br />
må tilbe i ånd og sannhet,» sa Jesus<br />
(Joh 4,24). Disse or<strong>de</strong>ne innehol<strong>de</strong>r en<br />
av <strong>de</strong> enkleste, <strong>men</strong> likevel dypeste<br />
sannheter. De viser <strong>at</strong> Gud er helt uavhengig<br />
av begrensninger i rom og tid og<br />
<strong>de</strong>rfor <strong>ikke</strong> kan lokaliseres til spesielle<br />
templer. Gud er <strong>ikke</strong> et m<strong>at</strong>erielt vesen,<br />
slik avgudsdyrkere kan forfekte. Han er<br />
heller <strong>ikke</strong> en abstrakt kraft slik mange<br />
filosofer tenker. Han er <strong>de</strong>rimot et<br />
vesen opphøyet over alle templer og<br />
offer og andre ting <strong>som</strong> nok kan gagne<br />
<strong>men</strong>nesker, <strong>men</strong> <strong>ikke</strong> Gud.<br />
«Gud, han <strong>som</strong> skapte ver<strong>de</strong>n og alt<br />
<strong>som</strong> er i <strong>de</strong>n, han <strong>som</strong> er herre over<br />
himmel og jord, han bor <strong>ikke</strong> i templer<br />
reist av <strong>men</strong>neskehen<strong>de</strong>r.<br />
Heller <strong>ikke</strong> trenger han noe av <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
<strong>men</strong>neskers hen<strong>de</strong>r kan tjene ham med.<br />
Det er jo han <strong>som</strong> gir alle liv og ån<strong>de</strong> og<br />
alle ting» (Apg 17,24.25).<br />
<strong>Advent</strong>istsamfunnet regner <strong>ikke</strong> noe<br />
sted <strong>som</strong> mer hellige eller mer akseptert<br />
av Gud enn andre. Ifølge offentlig st<strong>at</strong>istikk<br />
er <strong><strong>de</strong>t</strong> omtrent 15 millioner med-<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
lemmer i <strong>de</strong> registrerte <strong>men</strong>ighetene i<br />
Kina. Imidlertid er <strong><strong>de</strong>t</strong> for hver person<br />
<strong>som</strong> står i <strong>de</strong> registerte <strong>men</strong>ighetene,<br />
minst seks til åtte troen<strong>de</strong> <strong>som</strong> møtes i<br />
hjem<strong>men</strong>e, <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> gjerne kalles «huskirker».<br />
I disse er <strong><strong>de</strong>t</strong> anslått <strong>at</strong> 90-100<br />
millioner <strong>men</strong>nesker møtes til tilbe<strong>de</strong>lse<br />
hver uke. Disse troen<strong>de</strong> tilber i all<br />
oppriktighet, med rene hjerter og fornye<strong>de</strong><br />
sinn, selv om <strong>de</strong> <strong>ikke</strong> <strong>har</strong> storslagne<br />
bygninger å samles i. Deres lovprisning,<br />
takksigelser og sang er <strong>ikke</strong><br />
begrenset til særskilte ste<strong>de</strong>r, <strong>men</strong> <strong>de</strong>res<br />
tilbe<strong>de</strong>lse er helt s<strong>ikke</strong>rt velbehagelig<br />
for Herren.<br />
Jesus lovte: «For hvor to eller tre er<br />
samlet i mitt navn, <strong>de</strong>r er jeg midt iblant<br />
<strong>de</strong>m.» (M<strong>at</strong>t 18,20). Guds nærvær er<br />
viktig når vi kommer for å tilbe ham.<br />
Uansett hvor <strong>du</strong> befinner <strong>de</strong>g: Der<strong>som</strong><br />
Gud <strong>ikke</strong> er i ditt hjerte, er heller <strong>ikke</strong><br />
Gud til ste<strong>de</strong>. Men <strong>de</strong>r<strong>som</strong> Gud er i ditt<br />
hjerte, er han også med <strong>de</strong>g, uansett<br />
hvor <strong>du</strong> måtte befinne <strong>de</strong>g. Gud er <strong>ikke</strong><br />
begrenset til et spesielt sted, heller <strong>ikke</strong><br />
til sin himmelske helligdom. Guds nærvær<br />
er avhengig av vår søken. Der<strong>som</strong><br />
våre hjerter viker bort fra ham, vil han<br />
til slutt oppgi sin helligdom og tilintetgjøre<br />
<strong>de</strong>n (Jer 7,1-15).<br />
<strong>Advent</strong>ister forenes i tilbe<strong>de</strong>lse. Vi<br />
<strong>har</strong> ulike kulturelle rammer, språk,<br />
raser og erfaringsbakgrunn. Vi tilber<br />
Gud i ulike former på ulike ste<strong>de</strong>r, <strong>men</strong><br />
innfor Gud er vi alle like. Tilbe<strong>de</strong>lsens<br />
ekthet bestemmes av <strong>de</strong>ns ån<strong>de</strong>lige<br />
n<strong>at</strong>ur, <strong>ikke</strong> av ytre former eller geografisk<br />
sted. Jesus sa: «Men <strong>de</strong>n tid kommer,<br />
ja, <strong>de</strong>n er nå, da <strong>de</strong> sanne tilbe<strong>de</strong>re<br />
skal tilbe Fa<strong>de</strong>ren i ånd og sannhet. For<br />
slike tilbe<strong>de</strong>re vil Fa<strong>de</strong>ren ha» (Joh<br />
4,23).<br />
SPØRSMÅL TIL SAMTALE<br />
1. Hvilken gammel strid om ste<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
for tilbe<strong>de</strong>lse forfølger oss <strong>de</strong>n<br />
dag i dag? Hvordan viser <strong>de</strong>nne stri<strong>de</strong>n<br />
seg?<br />
2. Hva er <strong>de</strong>n viktigste <strong>de</strong>len av<br />
tilbe<strong>de</strong>lsen?<br />
3. Har <strong>du</strong> noen gang vært glad<br />
for <strong>at</strong> selve ste<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> <strong>har</strong> betydd<br />
noe når <strong>du</strong> <strong>har</strong> tilbedt Gud?<br />
Stanley Ng Wai-Chun er sekretær i Nordasia-<br />
Stillehavsdivisjonen. Den <strong>har</strong> hovedkvarteret<br />
sitt i Ilsan i Korea.<br />
21
I<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – O N S D A G<br />
DEN TILBEDENDE MENIGHET<br />
Vi behøver mer enn et lite snev av tilbe<strong>de</strong>lse for å forbere<strong>de</strong> oss<br />
på å møte ver<strong>de</strong>ns kjas og mas.<br />
AV DWIGHT NELSON<br />
Iboken God’s Party («Guds selskap»)<br />
beretter David James<br />
Randolph om en festlig sirkuspara<strong>de</strong><br />
<strong>som</strong> snod<strong>de</strong> seg igjennom g<strong>at</strong>ene i<br />
Milano. Folke<strong>men</strong>g<strong>de</strong>n<br />
jublet, klovnene skr<strong>at</strong>tet<br />
og dyrene brølte.<br />
Plutselig og uten forvarsel<br />
svingte en av <strong>de</strong><br />
store sirkus<strong>at</strong>traksjonene,<br />
en diger elefant, ut<br />
av para<strong>de</strong>n og labbet<br />
rett mot byens k<strong>at</strong>edral.<br />
Før <strong>de</strong>ns oppassere<br />
rakk å reagere,<br />
had<strong>de</strong> elefanten trengt<br />
seg igjennom <strong>de</strong> åpne<br />
kirkedørene, vandret<br />
opp igjennom kirkeskipet,<br />
utstøtt noen skarpe<br />
brøl gjennom snabelen<br />
og <strong>de</strong>retter snudd rundt<br />
og slentret tilbake til<br />
para<strong>de</strong>n.<br />
Randolph undrer<br />
seg: Er vi lik fromme,<br />
tykkhu<strong>de</strong><strong>de</strong> elefanter i<br />
kirken når <strong><strong>de</strong>t</strong> gjel<strong>de</strong>r<br />
tilbe<strong>de</strong>lse? Er <strong><strong>de</strong>t</strong> slik<br />
<strong>at</strong> vi tumler inn<br />
gjennom <strong>de</strong> åpne<br />
dørene på lørdagsmorgenen,<br />
kanskje synger<br />
litt, snur litt på ho<strong><strong>de</strong>t</strong><br />
og iakttar <strong>men</strong>igheten,<br />
og så når gudstjenesten<br />
er over, trasker ut igjen<br />
for å finne igjen vår<br />
plass i dagliglivets kjas<br />
og mas? Er vi <strong>som</strong> elefanter<br />
i kirken? S<strong>ikke</strong>rt<br />
<strong>ikke</strong>, <strong>de</strong>r<strong>som</strong> Gud får<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> på sin måte!<br />
Kong Salomo had<strong>de</strong><br />
en gang en drøm <strong>de</strong>r<br />
Gud malte et bil<strong>de</strong> av<br />
folk samlet til tilbe-<br />
<strong>de</strong>lse <strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> var mulig å ta feil av:<br />
«Hvis da <strong><strong>de</strong>t</strong>te folket <strong>som</strong> mitt navn er<br />
nevnt over, ydmyker seg og ber, søker<br />
meg og ven<strong>de</strong>r om fra sin on<strong>de</strong> ferd, så<br />
vil jeg høre i himmelen, tilgi folkets syn<strong>de</strong>r<br />
og lege <strong>de</strong>res land» (2 Krøn 7,14).<br />
Ofte <strong>har</strong> vi brukt disse or<strong>de</strong>ne <strong>som</strong><br />
en oppfordring til fellesskap i bønn og<br />
bekjennelse, <strong>men</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er like riktig å si<br />
<strong>at</strong> Gud her også beskriver fellesskap i<br />
tilbe<strong>de</strong>lse. Teksten skildrer <strong>de</strong>n fellesopplevelsen<br />
eller erfaringen hvor <strong>men</strong>-<br />
22 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
nesker samler seg i hans nærvær for å<br />
ydmyke seg for ham og søke ham i lovsang,<br />
bønn og anger.<br />
Fikk <strong>du</strong> med <strong>de</strong>g hvordan Gud<br />
beskriver <strong>de</strong>m <strong>som</strong> møtes for å tilbe<br />
ham? Han kaller <strong>de</strong>m <strong><strong>de</strong>t</strong> «folket <strong>som</strong><br />
mitt navn er nevnt over». Og hvis folk<br />
over hele ver<strong>de</strong>n bærer <strong><strong>de</strong>t</strong> navnet, blir<br />
<strong>de</strong> kjent <strong>som</strong> en familie. Derfor er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
slik <strong>at</strong> når Gud skuer ned på et samfunn<br />
av <strong>men</strong>nesker <strong>som</strong> samles i hans navn<br />
for å tilbe ham, kaller han oss sin familie.<br />
Det er <strong>ikke</strong> «elefanter i kirken» han<br />
betegner oss <strong>som</strong>! Tilbe<strong>de</strong>lse er når<br />
Guds familie kommer sam<strong>men</strong>. Det er<br />
en svært så opphøyd st<strong>at</strong>us! Når dørene<br />
åpnes på vidt gap hver sabb<strong>at</strong>, åpnes <strong>de</strong><br />
for Guds barn, <strong>de</strong>m <strong>som</strong> kalles ved hans<br />
navn.<br />
Det er <strong>ikke</strong> rart <strong>at</strong> Paulus er så utvetydig<br />
når han erklærer: «Derfor bøyer<br />
jeg mine knær for Fa<strong>de</strong>ren, han <strong>som</strong> <strong>har</strong><br />
gitt navn til alt <strong>som</strong> heter far og barn i<br />
himmel og på jord» (Ef 3,14.15). Vi<br />
<strong>de</strong>ler <strong>de</strong>n samme Far, og vi bærer navnet<br />
Hans barn.<br />
Jeg vokste opp sam<strong>men</strong> med en lillesøster<br />
og en lillebror, og jeg kan huske<br />
min kjære mors go<strong>de</strong> råd, for hun ga<br />
aldri opp håpet om <strong>at</strong> noen kloke formaninger<br />
kunne <strong>de</strong>mme opp for uønsket<br />
oppførsel. Før vi styrtet ut av huset<br />
for å oppsøke venner eller en fest i<br />
nabolaget, plei<strong>de</strong> hun å legge hen<strong>de</strong>ne<br />
sine på skuldrene våre og titte inn i<br />
øynene våre <strong>men</strong>s hun formante: «Husk<br />
hvem <strong>de</strong>re er, barn. Husk <strong>at</strong> <strong>de</strong>re tilhører<br />
familien Nelson» Og etter<strong>som</strong> vi var<br />
gla<strong>de</strong> i våre kjære foreldre, <strong>som</strong> ville <strong>at</strong><br />
vi skulle bære <strong>de</strong>res navn med stolthet,<br />
ted<strong>de</strong> vi oss også godt – i alle fall for en<br />
stund. Ja, <strong><strong>de</strong>t</strong> gikk vel bra helt til vi<br />
glemte navnet og familien vi tilhørte.<br />
Fra <strong><strong>de</strong>t</strong> tidspunktet kunne <strong><strong>de</strong>t</strong> jo gå litt<br />
nedover….<br />
«Hvis da <strong><strong>de</strong>t</strong>te folket <strong>som</strong> mitt navn<br />
er nevnt over» er Guds vennlige måte å<br />
legge hen<strong>de</strong>ne sine på våre skuldre på<br />
og k<strong>ikke</strong> inn i våre hjerter med en<br />
påminnelse om <strong>at</strong> vi skal huske hvem vi<br />
er og hvem vi tilhører – før vi spaserer<br />
ut av huset. Felles tilbe<strong>de</strong>lse er <strong>de</strong>n sterke<br />
og uopphørlige påminnelsen om <strong>at</strong><br />
vi alle er én familie, Guds familie, <strong>som</strong><br />
bærer hans navn.<br />
Det faktum <strong>at</strong> fellestilbe<strong>de</strong>lsen kommer<br />
hver sjuen<strong>de</strong> dag, viser <strong>at</strong> vi <strong>har</strong> et<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – O N S D A G<br />
barnlig behov for en påminnelse. At <strong>de</strong><br />
<strong>har</strong> valgt å leve uten <strong>de</strong>nne ukentlige<br />
fellesskapssamlingen, er en grunn til <strong>at</strong><br />
så mange barn og unge senere i livet <strong>har</strong><br />
kommet til nesten helt å glemme sin<br />
himmelske Far og hans navn, <strong>som</strong> <strong>de</strong> en<br />
gang had<strong>de</strong> valgt å tilhøre. De husker<br />
<strong>ikke</strong> Gud lenger, simpelthen fordi <strong>de</strong><br />
<strong>ikke</strong> lenger samles med Guds familie i<br />
tilbe<strong>de</strong>lse. Og fordi <strong>de</strong> <strong>ikke</strong> gjør <strong><strong>de</strong>t</strong>, går<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong>ssverre fort nedover med <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
ån<strong>de</strong>lige.<br />
Vi får <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> helt til alene<br />
I løpet av <strong>de</strong> årene jeg <strong>har</strong> vært pastor,<br />
<strong>har</strong> jeg møtt <strong>men</strong>n, kvinner og ungdom<br />
<strong>som</strong> <strong>har</strong> forsøkt å leve utenfor <strong><strong>de</strong>t</strong> trosfellesskapet<br />
<strong>de</strong> vokste opp i. De <strong>har</strong><br />
prøvd å finne sine egne veier uten <strong>de</strong>n<br />
ån<strong>de</strong>lige familietilhørigheten <strong>de</strong> had<strong>de</strong><br />
før. Jeg <strong>har</strong> sett <strong>de</strong>res tapre forsøk på å<br />
utforme en priv<strong>at</strong> enetilværelse i en ver<strong>de</strong>n<br />
<strong>som</strong> ofte <strong>har</strong> vist seg kald og <strong>har</strong>d.<br />
Noen av disse <strong>har</strong> da også greid seg<br />
bemerkelsesverdig bra, bå<strong>de</strong> yrkesmessig<br />
og økonomisk, <strong>men</strong> mellom linjene<br />
i <strong>de</strong>res bekjennelser <strong>har</strong> jeg kunnet lese<br />
smerten og en<strong>som</strong>heten <strong>de</strong> bærer i sine<br />
hjerter.<br />
Nettopp til<br />
slike <strong>men</strong>nesker<br />
ly<strong>de</strong>r en øm oppfordring<br />
fra <strong>de</strong>n<br />
Far hvis navn <strong>de</strong><br />
en gang bar, og <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
er en innby<strong>de</strong>lse<br />
<strong>som</strong> rommes i ett<br />
enkelt løfte: «Gud<br />
lar en<strong>som</strong>me finne<br />
et hjem» (Sal<br />
68,7). Lengselen<br />
etter fellesskap er<br />
trolig <strong>de</strong>n dypeste<br />
lengselen i vårt<br />
postmo<strong>de</strong>rne samfunn<br />
ved begynnelsen<br />
av <strong><strong>de</strong>t</strong> tredje<br />
årtusen. En ny generasjon er <strong>ikke</strong><br />
lenger først og fremst på utkikk etter<br />
vedt<strong>at</strong>te sannheter eller teologiske argu<strong>men</strong>ter.<br />
For <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong>nne ver<strong>de</strong>n mest av<br />
alt trenger, er tilhørighet og fellesskap.<br />
Gud fører <strong>de</strong> en<strong>som</strong>me inn i familier.<br />
Mer enn før, søker han nå å slokke tørsten<br />
<strong>som</strong> <strong>de</strong>nne generasjons hjerter<br />
bærer på. Mer enn før, må <strong>men</strong>ighetene<br />
åpne dørene på vidt gap for <strong>de</strong><br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
Ti<strong>de</strong>ns<br />
største<br />
lengsel,<br />
er lengselen<br />
etter<br />
fellesskap<br />
en<strong>som</strong>me <strong>som</strong> higer etter et sted å høre<br />
til, og <strong>som</strong> i et forsøk på å fylle <strong>de</strong>n<br />
lengselen lytter til Ån<strong>de</strong>ns kall til å<br />
oppsøke Guds familie.<br />
Enten vi <strong>har</strong> vandret langt borte, slik<br />
<strong>de</strong>n fortapte sønnen gjor<strong>de</strong>, eller <strong>har</strong><br />
holdt oss hjemme på samme måte <strong>som</strong><br />
<strong>de</strong>n eldre sønnen, trenger vi Guds familie.<br />
Jo, Gud fører <strong>de</strong> en<strong>som</strong>me inn i<br />
familier. Og <strong>de</strong>r, enten <strong><strong>de</strong>t</strong> blir en liten<br />
gruppe på en håndfull <strong>men</strong>nesker eller<br />
en aktiv <strong>men</strong>ighet på hundre eller en<br />
enorm <strong>men</strong>ighet på 3000, kan vi i felles<br />
tilbe<strong>de</strong>lse erfare <strong><strong>de</strong>t</strong> fellesskapet med<br />
vår Far og hans familie <strong>som</strong> vi var skapt<br />
for, og <strong>som</strong> våre hjerter lengter etter.<br />
Likevel er felles tilbe<strong>de</strong>lse noe mer<br />
enn bare gle<strong>de</strong>n over å finne samhørighet<br />
og unngå en<strong>som</strong>het en gang i uken.<br />
Hebreerbrevets forf<strong>at</strong>ter formaner: «La<br />
oss ha omtanke for hverandre, så vi<br />
oppglø<strong>de</strong>r hverandre til kjærlighet og<br />
go<strong>de</strong> gjerninger. Og la oss <strong>ikke</strong> hol<strong>de</strong><br />
oss borte når vår <strong>men</strong>ighet samles, slik<br />
<strong>som</strong> noen pleier å gjøre. La oss heller<br />
oppmuntre hverandre, så mye mer <strong>som</strong><br />
<strong>de</strong>re ser <strong>at</strong> dagen nærmer seg» (Hebr<br />
10,24.25). Når jeg møter andre i tilbe<strong>de</strong>lse,<br />
bringes noe virkelig og dyptfølt<br />
inn i mitt hjerte og<br />
mitt liv ganske<br />
enkelt fordi jeg er<br />
sam<strong>men</strong> med Gud<br />
og andre <strong>men</strong>nesker<br />
i <strong>de</strong>n stun<strong>de</strong>n<br />
vi tilber sam<strong>men</strong>.<br />
Dette er noe jeg<br />
sårt behøver og<br />
risikerer å forsømme<br />
<strong>de</strong>r<strong>som</strong> jeg<br />
bestemmer meg<br />
for å hol<strong>de</strong> meg<br />
for meg selv. Hva<br />
er <strong><strong>de</strong>t</strong> jeg føler?<br />
Den berømte<br />
amerikanske<br />
evangelisten<br />
Dwight D. Moody besøkte en gang en<br />
forretningsmann <strong>som</strong> spurte: «Er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
<strong>ikke</strong> tilstrekkelig <strong>at</strong> jeg tilber Gud for<br />
meg selv hver dag? Hvorfor skulle jeg<br />
bry meg om <strong><strong>de</strong>t</strong> avbrekket <strong><strong>de</strong>t</strong> er å gå i<br />
kirken uke etter uke?» Moody lyttet<br />
uten å bemerke noe <strong>som</strong> helst. Til slutt<br />
bøye han seg ned, grep f<strong>at</strong>t i glotanga,<br />
stakk <strong>de</strong>n inn i <strong>de</strong> knitren<strong>de</strong> flam<strong>men</strong>e<br />
og trakk ut en brennen<strong>de</strong> kullbit <strong>som</strong><br />
23
han la på steinen foran peisen. Mens <strong>de</strong><br />
to <strong>men</strong>nene betraktet kullbiten i stillhet,<br />
la <strong>de</strong> merke til <strong>at</strong> biten tapte flam<strong>men</strong>,<br />
og etter hvert sluttet <strong>de</strong>n å glø<strong>de</strong>, fordi<br />
<strong>de</strong>n var skilt fra resten av brenselet i<br />
peisen. Til slutt forsvant <strong>de</strong>n siste lille<br />
røykstrålen, og tilbake lå bare en svart<br />
kullbit. Forretningsmannen had<strong>de</strong> fått<br />
sitt svar.<br />
«La oss ha omtanke for hverandre,<br />
så vi oppglø<strong>de</strong>r hverandre [<strong>som</strong> i et bål]<br />
til kjærlighet og go<strong>de</strong> gjerninger. Og la<br />
oss <strong>ikke</strong> hol<strong>de</strong> oss borte når vår <strong>men</strong>ighet<br />
samles [og trekke oss unna <strong>de</strong> andre<br />
glørne], slik <strong>som</strong> noen pleier å gjøre. La<br />
oss heller oppmuntre hverandre, så mye<br />
mer <strong>som</strong> <strong>de</strong>re ser <strong>at</strong> dagen nærmer<br />
seg.»<br />
Turer i n<strong>at</strong>urens stillhet og priv<strong>at</strong>e<br />
bønnestun<strong>de</strong>r er så absolutt gagnlig<br />
sjelepleie, <strong>men</strong> slike aktiviteter var aldri<br />
tenkt å skulle erst<strong>at</strong>te <strong>de</strong>n livgiven<strong>de</strong><br />
smitten <strong>som</strong> oppstår når <strong>men</strong>nesker<br />
møtes på sabb<strong>at</strong>en i felles familietilbe<strong>de</strong>lse<br />
for Guds åsyn.<br />
Hvorfor er <strong><strong>de</strong>t</strong> slik? Fordi <strong><strong>de</strong>t</strong> er sam<strong>men</strong><br />
med andre <strong>som</strong> søker Herren <strong>at</strong> vår<br />
vaklen<strong>de</strong> tro får styrke, <strong>at</strong> <strong>de</strong>n dalen<strong>de</strong><br />
iver for Guds sak får nytt liv, <strong>at</strong> egne<br />
håp blir stimulert av andre og <strong>at</strong> skrumpen<strong>de</strong><br />
tillit gjenreises. Guds uttalelse i<br />
E<strong>de</strong>n står forts<strong>at</strong>t ved lag: «Det er <strong>ikke</strong><br />
godt for mannen å være alene» (1 Mos<br />
2,18). – og heller <strong>ikke</strong> for kvinnen!<br />
Som Paul Tournier <strong>har</strong> uttrykt <strong><strong>de</strong>t</strong>: «Det<br />
er to ting vi <strong>ikke</strong> kan gjøre alene, og <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
er å gifte seg og være kristen.» Vi ble<br />
skapt for hverandre, skapt for å finne<br />
Gud sam<strong>men</strong>, skapt for <strong><strong>de</strong>t</strong> tilbe<strong>de</strong>lsesfellesskapet<br />
han frem<strong>de</strong>les kaller en<br />
familie, «<strong><strong>de</strong>t</strong>te folket <strong>som</strong> mitt navn er<br />
nevnt over».<br />
Over <strong><strong>de</strong>t</strong>te fellesskapets kjerne rager<br />
Kristi kors. «Men nå, i Kristus Jesus, er<br />
<strong>de</strong>re <strong>som</strong> var langt borte, ved Kristi<br />
blod kommet nær» (Ef 2,13). «Før var<br />
<strong>de</strong>re <strong>ikke</strong> et folk, <strong>men</strong> nå er <strong>de</strong>re blitt<br />
Guds folk. Før had<strong>de</strong> <strong>de</strong>re <strong>ikke</strong> fått<br />
barmhjertighet, <strong>men</strong> nå <strong>har</strong> <strong>de</strong>re funnet<br />
barmhjertighet. … Det var jo <strong><strong>de</strong>t</strong>te <strong>de</strong>re<br />
ble kalt til; for Kristus led for <strong>de</strong>re og<br />
etterlot <strong>de</strong>re et eksempel for <strong>at</strong> <strong>de</strong>re<br />
skulle følge i hans spor. … Ved hans sår<br />
<strong>har</strong> <strong>de</strong>re fått legedom» (1 Pet<br />
2,10.21.24)»<br />
Ved sine blodige sår på korset <strong>har</strong><br />
Gud beredt en broket samling av høyst<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – O N S D A G<br />
usannsynlige kandid<strong>at</strong>er for sin familie:<br />
svarte og hvite, rø<strong>de</strong> og gule, kvinner<br />
og <strong>men</strong>n, f<strong>at</strong>tige og rike, unge og<br />
gamle, analfabeter og velutdanne<strong>de</strong>.<br />
Når vi møtes hver sabb<strong>at</strong> med alle våre<br />
ulikheter, må vi vel innrømme <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>at</strong><br />
vi kan samles i et slikt tilbe<strong>de</strong>n<strong>de</strong> fellesskap,<br />
i seg selv må være et bunnsolid<br />
vitnesbyrd til vår splitte<strong>de</strong> og herje<strong>de</strong><br />
ver<strong>de</strong>n. For <strong>de</strong>r<strong>som</strong> Gud ved Kristus<br />
kan skape en slik<br />
enhet ut av syn-<br />
<strong>de</strong>re <strong>som</strong> <strong>de</strong>g og<br />
meg, da er han<br />
også i stand til å<br />
gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong> samme<br />
for «alle nasjoner<br />
og stammer, tungemål<br />
og folk» (Åp<br />
14,6). Det er <strong>ikke</strong><br />
rart <strong>at</strong> Gud kaller<br />
sitt tilbe<strong>de</strong>n<strong>de</strong> fellesskap til også å være<br />
et vitnen<strong>de</strong> fellesskap.<br />
Hva Gud er på utkikk etter<br />
Philip Yancey forteller om <strong>de</strong>n russiske<br />
komponisten Igor Stravinskij: “En gang<br />
skrev Stravinskij et stykke <strong>som</strong> inneholdt<br />
en vanskelig fiolins<strong>at</strong>s. Etter flere<br />
uker med prøver kom fiolinisten til<br />
Stravinskij og beklaget <strong>at</strong> han <strong>ikke</strong> klarte<br />
å spille <strong>de</strong>n. Han had<strong>de</strong> gjort sitt<br />
beste, <strong>men</strong> syntes <strong>at</strong> s<strong>at</strong>sen var for vanskelig,<br />
ja, til og med umulig å spille.<br />
Stravinskij svarte: «Det er jeg klar over.<br />
Jeg er ute etter noen <strong>som</strong> vil prøve å<br />
spille s<strong>at</strong>sen.»<br />
Kanskje er <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te Gud er på<br />
utkikk etter også: Et fellesskap eller en<br />
familie på jor<strong>de</strong>n <strong>som</strong> i ydmykhet og<br />
trofasthet forsøker å spille hans nå<strong>de</strong>s<br />
komposisjon i tilbe<strong>de</strong>lse og til et vitnesbyrd<br />
for andre. « Selv om <strong>men</strong>igheten<br />
kan synes bå<strong>de</strong> svak og ufullkom<strong>men</strong>,<br />
er <strong>de</strong>n <strong><strong>de</strong>t</strong> eneste <strong>som</strong> Gud på en særskilt<br />
måte viser sin høyeste aktelse. Den<br />
er skueplassen for hans nå<strong>de</strong>, <strong>de</strong>r han<br />
fry<strong>de</strong>r seg over å kunne åpenbare sin<br />
makt til å forvandle hjerter.» ( Alfa og<br />
Omega, bind 6, si<strong>de</strong> 12-13).<br />
«Skueplassen for hans nå<strong>de</strong>» et slåen<strong>de</strong><br />
bil<strong>de</strong> på hvilken rolle Gud kaller<br />
sin kirke til å fylle. Det er <strong>ikke</strong> perfekte<br />
soloprestasjoner eller plettfrie akkompagne<strong>men</strong>ter<br />
<strong>som</strong> Fa<strong>de</strong>ren venter på.<br />
Hans innerste lengsel er <strong>at</strong> hans folk,<br />
<strong>som</strong> er kalt ved hans navn, <strong>ikke</strong> bare vil<br />
Når vi tilber<br />
står korset i<br />
sentrum<br />
få <strong>de</strong>l i Fa<strong>de</strong>rens hjerte gjennom tilbe<strong>de</strong>lse,<br />
<strong>men</strong> <strong>at</strong> <strong>de</strong> også vil leve ut<br />
Fa<strong>de</strong>rens kjærlighet i vitnetjeneste.<br />
Hva skal så være vårt daglige vitnesbyrd,<br />
vi <strong>som</strong> ukentlig samles til tilbe<strong>de</strong>lse<br />
i Guds familie? To ord er kanskje<br />
tilstrekkelig, to ord <strong>som</strong> tilhører <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
universelle familiespråket, særlig i<br />
familier <strong>som</strong> på samme måte <strong>som</strong> Gud,<br />
<strong>har</strong> rømte barn. De to or<strong>de</strong>ne utgjør én<br />
innby<strong>de</strong>lse: «Kom<br />
hjem!» Det er <strong>ikke</strong><br />
til å undres over <strong>at</strong><br />
Bibelen avsluttes<br />
med en slik invitasjon<br />
(se Åp<br />
22,17).<br />
Men hva skulle<br />
man ellers forvente<br />
av en venten<strong>de</strong><br />
Far og en tilbe<strong>de</strong>n<strong>de</strong><br />
familie <strong>som</strong> <strong>ikke</strong> ønsker å dra<br />
hjem alene?<br />
SPØRSMÅL FOR SAMTALE<br />
1. Hvordan kan vår oppførsel i tilbe<strong>de</strong>lsen<br />
iblant være <strong>som</strong> elefanten i<br />
historien?<br />
2. Hvorfor er felles tilbe<strong>de</strong>lse så<br />
vesentlig? Hvordan forteller vi om<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te til <strong>de</strong>m <strong>som</strong> gjerne tilber<br />
alene?<br />
3. Hva betyr Stravinskij-episo<strong>de</strong>n<br />
for <strong>de</strong>g? Hva bør <strong>de</strong>n bety for oss<br />
<strong>som</strong> en <strong>men</strong>ighet?<br />
Dwight Nelson er seniorpastor ved Pioneer<br />
Memorial Church ved Andrews-universitetet i<br />
Berrien Springs i Michigan.<br />
24 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
AV CLIFFORD GOLDSTEIN<br />
M<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – T O R S D A G<br />
FAMILIEN I TILBEDELSE<br />
Det er en tid for å knytte bånd og skape lojalitet og engasje<strong>men</strong>t.<br />
“Alle gla<strong>de</strong> familier er like,» skrev<br />
Leo Tolstoj. “Alle ulykkelige familier er<br />
ulykkelige hver på sin måte,» forts<strong>at</strong>te<br />
han.<br />
Muligens er <strong><strong>de</strong>t</strong> slik. Eller kanskje<br />
<strong>har</strong> mangelen på gle<strong>de</strong> i<br />
familiene sin rot i noe <strong>som</strong><br />
alle ulykkelige familier <strong>har</strong> felles:<br />
mangel på <strong>de</strong>n enhet, nærhet og bånd<br />
<strong>som</strong> <strong>har</strong> sitt opphav i en himmelsk<br />
kjærlighet, og <strong>som</strong> gir seg til kjenne i<br />
hjem<strong>men</strong>e.<br />
Nettopp på <strong><strong>de</strong>t</strong>te punktet kan familieandakt<br />
være til hjelp. Den kan nok <strong>ikke</strong><br />
garantere familiens lykke, <strong>men</strong> <strong>de</strong>n kan<br />
i alle fall gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong> lettere for gle<strong>de</strong>n å<br />
vinne innpass. Familiebønn er <strong>de</strong>n viktigste<br />
kanalen Gud bruker for å la <strong>de</strong>n<br />
gle<strong>de</strong>n han ønsker for kristne hjem,<br />
flyte. Imidlertid trengs <strong><strong>de</strong>t</strong> mer enn en<br />
enkelt bønn for å utvikle ån<strong>de</strong>lig sterke<br />
familier. På <strong>de</strong>n annen si<strong>de</strong> er <strong><strong>de</strong>t</strong> vanskelig<br />
å se hvordan noen familie kan<br />
oppnå <strong>de</strong>n nødvendige ån<strong>de</strong>lige pl<strong>at</strong>tform<br />
for gle<strong>de</strong> uten tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
«I enhver familie bør <strong><strong>de</strong>t</strong> være en<br />
fast tid for morgen- og kveldsandakt.<br />
Det foreldrene bør samle barna rundt<br />
seg før frokost, for å takke <strong>de</strong>res himmelske<br />
Far for hans beskyttelse<br />
gjennom n<strong>at</strong>ten og for å be om hans<br />
støtte og veiledning og kjærlige vakt<br />
gjennom dagen. Det er også på sin plass<br />
<strong>at</strong> foreldre og barn kommer sam<strong>men</strong> for<br />
hans åsyn når kvel<strong>de</strong>n kommer for å<br />
takke ham for velsignelsene gjennom<br />
dagen <strong>som</strong> gikk.»<br />
Gjør tillempninger <strong>som</strong> passer<br />
din familiesituasjon<br />
Når vi tenker på familieandakter, <strong>har</strong> vi<br />
lett for å la tankene dreie seg om barna,<br />
selv om <strong>ikke</strong> alle familier <strong>har</strong> barn.<br />
Men uansett antall familiemedlemmer<br />
og al<strong>de</strong>r på medlem<strong>men</strong>e, betyr familieandakt<br />
rett og slett tilbe<strong>de</strong>lse. Derfor<br />
bør familien<br />
samles til<br />
felles tilbe<strong>de</strong>lse<br />
enten<br />
<strong>de</strong>n består<br />
av to eller ti<br />
medlemmer.<br />
Denne fellesandakten<br />
er forskjellig<br />
fra bå<strong>de</strong><br />
<strong>de</strong>n personligeandakten<br />
i enerom<br />
og <strong>men</strong>ighetsfellesskapet<br />
i kirken.Familieandaktligger<br />
et sted<br />
midt imellom.<br />
Det er<br />
noe priv<strong>at</strong><br />
over <strong>de</strong>n,<br />
samtidig<br />
<strong>som</strong> vi <strong>de</strong>ler <strong>de</strong>n med andre.<br />
Uansett familiesituasjonen bør <strong>de</strong>n<br />
gjenspeiles i tilbe<strong>de</strong>lsen eller andakten.<br />
Barn på 12 eller 16 vil <strong>ikke</strong> føle seg<br />
hjemme i <strong><strong>de</strong>t</strong> en kan gjøre når <strong><strong>de</strong>t</strong> er<br />
toåringer eller seksåringen til ste<strong>de</strong>.<br />
Men uansett al<strong>de</strong>ren på <strong>de</strong>ltakerne bør<br />
<strong>ikke</strong> familieandakten bli et åk eller noe<br />
kje<strong>de</strong>lig <strong>som</strong> drøyer ut i <strong><strong>de</strong>t</strong> vi<strong>de</strong> og<br />
breie. Der<strong>som</strong> andakten blir slik, vil <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
ofte være bedre å <strong>ikke</strong> ha noen i <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
hele t<strong>at</strong>t. Lange og tørre stun<strong>de</strong>r i tilbe<strong>de</strong>lse<br />
kan være til ska<strong>de</strong> og splitte <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
<strong>de</strong>n var <strong>men</strong>t å skulle forene, <strong>men</strong>s<br />
målene med tilbe<strong>de</strong>lsen <strong>ikke</strong> oppnås.<br />
«La familiens andaktsstun<strong>de</strong>r være<br />
korte og åndsfylte. Ikke la noe medlem<br />
av familien, verken barn eller <strong>voksne</strong>,<br />
grue seg til <strong>de</strong>m fordi <strong>de</strong> er langtekkelige<br />
eller uinteressante.» Dette er også et<br />
godt, nyttig og praktisk råd fra Herrens<br />
tjener <strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er vel verdt å akte på.<br />
Familieandakt er et annet utslag av<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
eller uttrykk for hva tilbe<strong>de</strong>lse nettopp<br />
bør være: Et mid<strong>de</strong>l til å bevare en<br />
leven<strong>de</strong> bevissthet om hvem Gud er og<br />
hvordan vårt forhold til ham bør være.<br />
«Men, Herre, <strong>du</strong> er da vår far! Vi er<br />
leire, og <strong>du</strong> <strong>har</strong> formet oss, alle er vi et<br />
verk av din hånd» (Jes 64,7») Hvis <strong>de</strong>n<br />
utføres innenfor familiens rammer, med<br />
en takknemlighetens, avhengighetens<br />
og overgivelsens ånd, kan en slik tilbe<strong>de</strong>lse<br />
hjelpe familien til å bevege seg i<br />
<strong>de</strong>n samme ån<strong>de</strong>lige retning, i<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong><br />
vokser i Guds nå<strong>de</strong>, han <strong>som</strong> <strong>har</strong> gitt<br />
oss så mye ved Jesus Kristus (se 2 Pet<br />
3,18).<br />
Familieandakt lar oss tale til Herren<br />
<strong>som</strong> en gruppe, en stund <strong>de</strong>r intime<br />
familiespørsmål kan bringes fram for<br />
Herren på vegne av hele familien. Den<br />
kan hjelpe familiemedlem<strong>men</strong>e til å<br />
forstå <strong>at</strong> <strong>de</strong> bån<strong>de</strong>ne <strong>de</strong> <strong>har</strong> til hverandre<br />
er ulike alle andre bånd <strong>de</strong> enn måtte<br />
ha. Familieandakten gir Herren adgang<br />
25
til å oppretthol<strong>de</strong> styrken i disse bån<strong>de</strong>ne.<br />
I dag er et slikt bolverk viktig, for<br />
djevelen kaster på oss så mange ting<br />
<strong>som</strong> vil kunne påføre familiene uopprettelige<br />
ska<strong>de</strong>r, <strong>de</strong>r<strong>som</strong> en <strong>ikke</strong> er på<br />
vakt.<br />
Bare Herren kan hol<strong>de</strong> familien<br />
sam<strong>men</strong>, og <strong>de</strong>n oppgaven greier han<br />
bare i <strong>de</strong>n grad vi lar ham arbei<strong>de</strong> i oss<br />
bå<strong>de</strong> enkeltvis og <strong>som</strong> familie. På<br />
samme måte <strong>som</strong> enebønn gjør oss<br />
åpne <strong>som</strong> enkeltindivi<strong>de</strong>r for Guds<br />
kraft, utretter familieandakten <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
samme på familieplanet. «Men uten<br />
meg kan <strong>de</strong>re intet gjøre,» sier Jesus<br />
(Joh 15,5). Innebærer <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>at</strong> vi må pleie<br />
familiebån<strong>de</strong>ne og basere <strong>de</strong>m på<br />
Herren? Det ser slik ut.<br />
Den beste ti<strong>de</strong>n<br />
Familieandakten bør være en gle<strong>de</strong>fylt<br />
og lykkelig stund. I <strong><strong>de</strong>t</strong> gamle Israel<br />
var tilbe<strong>de</strong>lsen alltid tenkt å være nettopp<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> (2 Krøn 29,30; Sal 9,3; 30,12;<br />
Jes 35,10). Det verste en kan gjøre,<br />
særlig hvis en <strong>har</strong> barn, er å gjøre<br />
familieandakten til en forestilling preget<br />
av irettesettelse og tukt. «Alt <strong>har</strong><br />
sin faste tid, alt <strong>som</strong> skjer un<strong>de</strong>r himmelen,<br />
<strong>har</strong> sin tid» (Fork 3,1) – og <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
innbef<strong>at</strong>ter tid til refsing og irettesettelse<br />
når <strong><strong>de</strong>t</strong> er påkrevd. Men <strong>de</strong> dyrebare<br />
stun<strong>de</strong>ne hver dag når familien<br />
møtes for å prise Herren, er så visst<br />
<strong>ikke</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> rette tidspunkt for tukt. Ellen<br />
White skrev om andaktene morgen og<br />
kveld <strong>at</strong> <strong>de</strong> bør være <strong>de</strong> herligste og<br />
mest gagnlige tidspunkt i løpet av<br />
dagen. Det er vanskelig å tenke seg<br />
noe mer velegnet til å skape uvilje mot<br />
bå<strong>de</strong> Herren og andaktene enn å bruke<br />
<strong>de</strong>m <strong>som</strong> et redskap for tukt og bebrei<strong>de</strong>lse.<br />
I ste<strong><strong>de</strong>t</strong> bør vi la familieandaktene gi<br />
barna go<strong>de</strong> minner. Rett gjennomførte<br />
familieandakter vil lage minner <strong>som</strong> vil<br />
bli sitten<strong>de</strong> i barnas sinn lenge etter <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong> er blitt <strong>voksne</strong>. Ån<strong>de</strong>lig sett vil <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
være mye bedre for <strong>de</strong>m om disse minnene<br />
er fylt med gle<strong>de</strong> og varme enn<br />
om <strong>de</strong> skulle preges av frykt, sinne og<br />
bitterhet.<br />
Imidlertid vil få <strong>men</strong>nesker kunne<br />
utvikle <strong><strong>de</strong>t</strong> forhold til Gud <strong>som</strong> <strong>de</strong><br />
behøver, hvis familietilbe<strong>de</strong>lsen er<br />
<strong>de</strong>res eneste tid med tilbe<strong>de</strong>lse, andakt<br />
og bibellesning. Til syven<strong>de</strong> og sist vil<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – T O R S D A G<br />
kvaliteten på familieandakten <strong>ikke</strong> bli<br />
høyere enn ån<strong>de</strong>ligheten til <strong>de</strong>n <strong>som</strong><br />
le<strong>de</strong>r <strong>de</strong>m. Derfor må <strong>de</strong>n ån<strong>de</strong>lige<br />
le<strong>de</strong>ren være grunnfestet i Herren på en<br />
måte <strong>som</strong> bare en personlig omven<strong>de</strong>lseserfaring<br />
kan frembringe (Joh 3,3) og<br />
<strong>som</strong> hol<strong>de</strong>s ved like gjennom <strong>de</strong>n daglige<br />
beslutningen om å høre Herren til.<br />
«Dere <strong>har</strong> t<strong>at</strong>t imot Kristus Jesus <strong>som</strong><br />
Herre; så må <strong>de</strong>re<br />
også leve i ham»<br />
(Kol 2,6).<br />
Betydningen av<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te kan <strong>ikke</strong><br />
un<strong>de</strong>rvur<strong>de</strong>res.<br />
Intet annet enn<br />
Guds kraft <strong>som</strong><br />
arbei<strong>de</strong>r i oss kan<br />
gi oss <strong>de</strong>n nå<strong>de</strong>n<br />
vi behøver for i<br />
ord og gjerning å<br />
kunne støtte opp<br />
om <strong>de</strong> opphøy<strong>de</strong><br />
og edle kvalitetene<br />
<strong>som</strong> vi lovpriser<br />
i familieandakten.<br />
Det finnes<br />
intet verre<br />
enn hykleri, og<br />
selv <strong>de</strong>n beste<br />
familieandakten<br />
kan tappes for sin kraft på grunn av<br />
<strong>har</strong>dhet, uvennlighet og misbruk av<br />
ektefelle eller barn. Dette betyr <strong>ikke</strong> <strong>at</strong><br />
vi må være uklan<strong>de</strong>rlige – ingen av<br />
oss er jo <strong><strong>de</strong>t</strong>, og aller minst vi <strong>som</strong> er<br />
foreldre. Det betyr imidlertid <strong>at</strong> jo mer<br />
vi till<strong>at</strong>er Gud å vise sin nå<strong>de</strong> og helliggjøren<strong>de</strong><br />
kraft i våre liv ved bønn,<br />
studier og overgivelse til Herren,<br />
<strong>de</strong>sto mer vil vi bli i stand til å vise<br />
ver<strong>de</strong>n <strong>de</strong> sannheter <strong>som</strong> vi bekjenner<br />
oss til i familieandakten.<br />
Jesus bad: «Hellige <strong>de</strong>m i sannheten;<br />
ditt ord er sannhet»» (Joh 17,17).<br />
Kjærlighet, tilgivelse, anerkjennelse,<br />
nå<strong>de</strong>, barmhjertighet og Guds lov bør<br />
<strong>ikke</strong> bare bli emner i familieandakten.<br />
De egenskapene bør også vise seg i<br />
livene til <strong>de</strong> <strong>men</strong>neskene <strong>som</strong> bekjenner<br />
seg til en religion basert på disse grunnsannhetene.<br />
Ved å leve ut i våre familier<br />
<strong>de</strong> sannhetene vi bekjenner oss til <strong>som</strong><br />
kristne, vil vi mangedoble betydningen<br />
av <strong><strong>de</strong>t</strong> vi lærer ifra oss ved familiealteret.<br />
Der<strong>som</strong> vi <strong>de</strong>rimot bekjenner i<strong>de</strong>aler<br />
vi <strong>ikke</strong> lever i pakt med, kan vi med<br />
Det er<br />
le<strong>de</strong>rens<br />
ån<strong>de</strong>lige<br />
erfaring <strong>som</strong><br />
avgjør<br />
familieandaktens<br />
kvalitet<br />
tilsvaren<strong>de</strong> styrke bryte ned effekten av<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> vi un<strong>de</strong>rviser i ved familiealteret.<br />
Familien er en av Guds mest dyrebare<br />
gaver til <strong>men</strong>neskeheten. Den<br />
kjærligheten <strong>som</strong> kommer til uttrykk<br />
mellom familiemedlem<strong>men</strong>e, kan i seg<br />
selv gi verdifull un<strong>de</strong>rvisning og hjelpe<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> enkelte medlem til å f<strong>at</strong>te <strong>de</strong>n kjærligheten<br />
Gud elsker <strong>de</strong>m med. Husk<br />
likevel <strong>at</strong> go<strong>de</strong>,<br />
sterke og gla<strong>de</strong><br />
familier <strong>ikke</strong><br />
kommer av seg<br />
selv. De må skapes,<br />
og <strong><strong>de</strong>t</strong> er en<br />
prosess <strong>som</strong> krever<br />
anstrengelser,<br />
tålmodighet, nå<strong>de</strong><br />
og tilgivelse.<br />
Dette tar <strong>de</strong>ssuten<br />
tid, og <strong><strong>de</strong>t</strong> å gi noe<br />
tid innebærer å gi<br />
av seg selv, til og<br />
med kanskje også<br />
stille i bero ting en<br />
selv gjerne ville<br />
ha gjort, og vie<br />
<strong>de</strong>n ti<strong>de</strong>n til andre<br />
(på sett og vis var<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> Jesus gjor<strong>de</strong><br />
for oss).<br />
Familieandakten er en måte å oppnå<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te på.<br />
Familieandakten bør <strong>ikke</strong> føles <strong>som</strong><br />
en pliktøvelse, bare fordi <strong><strong>de</strong>t</strong> forventes<br />
<strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> skal være andakter i et adventisthjem.<br />
Den bør hol<strong>de</strong>s fordi vi elsker<br />
Gud og våre familier mer enn vi elsker<br />
oss selv.<br />
SPØRSMÅL FOR SAMTALE<br />
1. Hva sier Ellen White om fast tid<br />
for familieandakter morgen og<br />
kveld? Hvordan kan <strong><strong>de</strong>t</strong>te rå<strong><strong>de</strong>t</strong> innpasses<br />
i <strong>de</strong>n situasjonen mange<br />
familier i dag befinner seg i?<br />
2. Hva er <strong>de</strong> mest sentrale ele<strong>men</strong>tene<br />
i familietilbe<strong>de</strong>lse?<br />
3. Familieandaktene bør utformes<br />
etter <strong>de</strong>n enkelte families al<strong>de</strong>r og<br />
sam<strong>men</strong>setning. Ta for <strong>de</strong>re noen<br />
familiekonstellasjoner og gi forslag<br />
til hvordan andaktene kan være.<br />
Clifford Goldstein er redaktør for De <strong>voksne</strong>s<br />
bibelstudielekser ved Generalkonferensen i<br />
Silver Spring, Maryland<br />
26 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
AV MARY ANG’AWA<br />
E<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – F R E D A G<br />
ENHET I TILBEDELSE<br />
Kom, vi vil bøye oss og tilbe, bøye<br />
kne for Herren, vår skaper! (Sal 95,6.)<br />
En <strong>men</strong>ighet i Kenya ga akt på salmistens<br />
kall til å tilbe og begynte<br />
å møtes hver morgen klokken<br />
6.30 for tilbe<strong>de</strong>lse. Minst 10 personer<br />
med en dyptfølt byr<strong>de</strong> for <strong>men</strong>igheten<br />
kom hver dag og bad innstendig om en<br />
gjennomgripen<strong>de</strong> vekkelse.<br />
Oppskriften var enkel: Hver morgen<br />
le<strong><strong>de</strong>t</strong> et av medlem<strong>men</strong>e andakten ved å<br />
<strong>de</strong>le en bibeltekst med <strong>de</strong> fremmøtte og<br />
si noen ord i tilknytning til <strong>de</strong>n. Etterpå<br />
gikk <strong>de</strong> sam<strong>men</strong> to og to og had<strong>de</strong> en<br />
bønnestund. Spesielle bønneønsker ble<br />
båret fram for Gud, sam<strong>men</strong> med takk<br />
for besvarte bønner.<br />
Til å begynne med så <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> ut til<br />
<strong>at</strong> <strong>de</strong> troen<strong>de</strong> gjor<strong>de</strong> tingene på <strong>de</strong>n<br />
rette måten. Noe begynte å gå galt. En<br />
morgen falt en av søstrene i bakken på<br />
vei til kirken og ska<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong>n ene hån<strong>de</strong>n.<br />
Etter<strong>som</strong> hun led av sukkersyke, fryktet<br />
hun <strong>at</strong> ska<strong>de</strong>n <strong>ikke</strong> ville lege seg sk<strong>ikke</strong>lig.<br />
Kona til en av brødrene ble plutselig<br />
dårlig og måtte innlegges på sykehus.<br />
En annen søster ble påkjørt <strong>men</strong>s<br />
hun var ute og spaserte.<br />
Til tross for alle disse prøvelsene<br />
forts<strong>at</strong>te morgenandaktene.Det ble<br />
avlagt vitnesbyrd, og Gud ble lovprist<br />
for hans kjærlighet og godhet. Den tidlige<br />
morgenandakten forvandlet <strong>men</strong>igheten<br />
ved <strong>at</strong> <strong>de</strong>n s<strong>at</strong>te misjoneni høysetet<br />
for medlem<strong>men</strong>e.<br />
Folk <strong>som</strong> aldri tidligere had<strong>de</strong> stått<br />
opp for å tale eller gi et vitnesbyrd,<br />
begynte å gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong> un<strong>de</strong>r disse andaktene.<br />
Bønneønsker for trengen<strong>de</strong> ble<br />
skrevet på lapper og lagt i en boks og<br />
t<strong>at</strong>t opp konfi<strong>de</strong>nsielt i <strong>de</strong>n ordinære<br />
sabb<strong>at</strong>sgudstjenesten, slik <strong>at</strong> hele<br />
<strong>men</strong>igheten kunne <strong>de</strong>lta i medlem<strong>men</strong>es<br />
bønner.<br />
Le<strong>de</strong>ren for velferdsarbei<strong><strong>de</strong>t</strong> bad om<br />
forbønn, for hennes planer om å besøke<br />
Hva skjer når vi gjør Guds prioriteringer til våre?<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
27
Kisanju i Masailand had<strong>de</strong> støtt på vanskeligheter.<br />
Etter <strong>at</strong> hun innbød<br />
andaktsgruppen til å be for henne, ble<br />
imidlertid sabb<strong>at</strong>sbesøket hennes en<br />
suksess. På <strong>de</strong>n følgen<strong>de</strong> søndagen ble<br />
m<strong>at</strong>en <strong>som</strong> <strong>men</strong>igheten had<strong>de</strong> gitt, <strong>de</strong>lt<br />
ut til omkring 600 masaier <strong>som</strong> var<br />
møtt opp til <strong>de</strong>n helsestasjonen <strong>som</strong><br />
<strong>men</strong>igheten holdt <strong>de</strong>r en gang i måne<strong>de</strong>n.<br />
Pastoren, <strong>som</strong> holdt evangeliske<br />
møter i en annen <strong>de</strong>l av byen, trengte<br />
hjelp. Han <strong>du</strong>kket opp på morgenandakten<br />
og fant <strong>de</strong>n ån<strong>de</strong>lige og m<strong>at</strong>erielle<br />
støtten han behøv<strong>de</strong>, <strong>som</strong> et svar på<br />
gruppens forbønn.<br />
Hele <strong>men</strong>igheten ble forent og fikk<br />
ny kraft <strong>som</strong> en følge av disse enkle<br />
morgenandaktene. For noen medlemmer<br />
åpnet Gud dørene for utsikter til<br />
arbeid, for andre muligheter for å stu<strong>de</strong>re<br />
Bibelen sam<strong>men</strong><br />
med <strong>men</strong>nesker<br />
i nærmiljøet.<br />
Meldinger om<br />
medlem<strong>men</strong>es<br />
ån<strong>de</strong>lige behov<br />
samt kunnskaper<br />
om generelle<br />
behov hos andre<br />
<strong>men</strong>nesker nåd<strong>de</strong><br />
hurtig medlem<strong>men</strong>e<br />
gjennom <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
nettverket <strong>de</strong><br />
utviklet.<br />
Mens USA og<br />
resten av ver<strong>de</strong>n<br />
sørget over tragedien <strong>de</strong>n 11. september<br />
2001, sørget også <strong>de</strong> <strong>som</strong> møttes til<br />
morgenandakten, og bad Gud om å<br />
være nær hos <strong>de</strong> overleven<strong>de</strong> og å lindre<br />
smerten hos <strong>de</strong> etterl<strong>at</strong>tes familier.<br />
Ingen behøv<strong>de</strong> å vente til sabb<strong>at</strong>en for å<br />
motta beskjed og handle <strong>de</strong>retter.<br />
Kanskje <strong><strong>de</strong>t</strong> viktigste av alt er <strong>at</strong> kirken<br />
nå er åpen sju dager i uken iste<strong>de</strong>nfor<br />
tre, slik <strong><strong>de</strong>t</strong> var før (sabb<strong>at</strong>, onsdag<br />
og fredag).<br />
Vårt pålegg: Tilbe<strong>de</strong>lse<br />
Den siste <strong>de</strong>len av <strong>de</strong>n første engelens<br />
budskap er et kall til tilbe<strong>de</strong>lse: «Frykt<br />
Gud og gi ham æren! For nå er ti<strong>men</strong><br />
kommet da han skal hol<strong>de</strong> dom. Tilbe<br />
ham <strong>som</strong> skapte himmel og jord, hav og<br />
kil<strong>de</strong>r!» (Åp 14,7). Dette budskapet <strong>har</strong><br />
forenet oss i flere generasjoner. I løpet<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – F R E D A G<br />
Vår tillit<br />
til Kristus<br />
er kjernen<br />
i vår<br />
tilbe<strong>de</strong>lse<br />
av <strong>de</strong> siste årene <strong>har</strong> jeg <strong>de</strong>lt<strong>at</strong>t i tilbe<strong>de</strong>lse<br />
sam<strong>men</strong> med <strong>men</strong>igheter i<br />
Argentina, Canada, India, Filippinene<br />
og Europa. Jeg er blitt rørt av <strong>de</strong>n enhet<br />
og høyti<strong>de</strong>lighet <strong>som</strong> preger adventistenes<br />
tilbe<strong>de</strong>lse og andaktstjeneste. Da<br />
<strong>men</strong>igheten stod opp for å synge un<strong>de</strong>r<br />
en friluftsgudstjeneste i Uhuruparken i<br />
Kenyas hovedstad Nairobi, kunne en<br />
føle bå<strong>de</strong> enheten og høyti<strong>de</strong>ligheten og<br />
Den Hellige Ånds virkning i hans folk.<br />
Denne erfaringen <strong>har</strong> gjent<strong>at</strong>t seg utallige<br />
ganger på så mange ste<strong>de</strong>r <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
<strong>ikke</strong> ville være mulig å nevne <strong>de</strong>m alle.<br />
Mønsteret for adventistenes tilbe<strong>de</strong>lse<br />
varierer litt fra kultur til kultur,<br />
<strong>men</strong> i <strong><strong>de</strong>t</strong> store og hele kan en føle Guds<br />
Ånds virkning alle ste<strong>de</strong>r <strong>de</strong>r adventister<br />
samles i tilbe<strong>de</strong>lse. Dette skjer<br />
gjennom sang, bønn og studier av Guds<br />
ord un<strong>de</strong>r veiledning av sabb<strong>at</strong>sskoleheftene.<br />
I alle land<br />
<strong>som</strong> jeg <strong>har</strong><br />
besøkt, utgjør<br />
bibelstudier og tilbe<strong>de</strong>lse<br />
kjernen i<br />
adventistenes<br />
andaktsliv. Som<br />
afrikaner <strong>har</strong> jeg<br />
lagt merke til <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong>n samme leksen<br />
stu<strong>de</strong>res i sabb<strong>at</strong>sskolen<br />
i alle land<br />
jeg <strong>har</strong> besøkt. I et<br />
land var hele morgengudstjenesten<br />
basert på stoff<br />
hentet fra sabb<strong>at</strong>sskoleleksjonen.<br />
Hva er <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> gjør adventistenes<br />
tilbe<strong>de</strong>lse så spesiell? Hva forener oss<br />
over hele klo<strong>de</strong>n? Det <strong>at</strong> vi setter<br />
Kristus i sentrum av vår ver<strong>de</strong>n<strong>som</strong>spennen<strong>de</strong><br />
tilbe<strong>de</strong>lse, og våre indivi<strong>du</strong>elle<br />
ån<strong>de</strong>lige erfaringer er <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> skaper<br />
enhet. Paulus skrev til filipperne:<br />
«For <strong><strong>de</strong>t</strong> er vi <strong>som</strong> er <strong>de</strong> omskårne, vi<br />
<strong>som</strong> gjør vår tjeneste ved Guds Ånd; vi<br />
<strong>har</strong> vår ros i Kristus Jesus og setter <strong>ikke</strong><br />
vår lit til noe <strong>men</strong>neskelig» (Fil 3,3).<br />
Dette er vårt håp ved å forenes i tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Vår tillit er forankret i Kristus,<br />
<strong>som</strong> er fokus for vår tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
SPØRSMÅL FOR SAMTALE<br />
1. Hvordan varierer adventistenes<br />
gudstjeneste fra sted til sted og fra<br />
land til land? Vil disse ulikhetene<br />
bidra til enhet, eller kan <strong>de</strong> svekke<br />
enheten i vår ver<strong>de</strong>nsbevegelse?<br />
2. På hvilken måte er tilbe<strong>de</strong>lse<br />
en samlen<strong>de</strong> faktor <strong>de</strong>r <strong>du</strong> bor? Hva<br />
kan <strong>du</strong> gjøre for å styrke enheten?<br />
3. Hvis Jesus var fysisk til ste<strong>de</strong> i<br />
<strong>de</strong>res andakter eller gudstjenester,<br />
hva tror <strong>de</strong>re han ville rå<strong>de</strong> <strong>de</strong>re til<br />
for å styrke tilbe<strong>de</strong>lsen? Støtt svaret<br />
ditt med sit<strong>at</strong>er fra evangeliene.<br />
Mary Ang’awa <strong>har</strong> vært politidommer i åtte år<br />
og er nå høyesterettsdommer i Kenyas hovedstad<br />
Nairobi.<br />
28 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
AV ELLEN G. WHITE<br />
F<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – A N D R E S A B B A T<br />
TILBEDELSE I GUDS HUS<br />
“Herren er i sitt hellige tempel; vær<br />
stille for ham, all jor<strong>de</strong>n!» (Hab 2,20).<br />
For <strong>de</strong>n ydmyke, troen<strong>de</strong> sjel er<br />
Guds hus på jor<strong>de</strong>n himmelens<br />
port. Lovsangen, bønnen og <strong>de</strong><br />
ord <strong>som</strong> Kristi representanter taler, er<br />
Guds redskaper for å bere<strong>de</strong> et folk for<br />
<strong>men</strong>igheten i <strong><strong>de</strong>t</strong> hinsidige, for <strong>de</strong>n høyere<br />
gudstjeneste <strong>som</strong> <strong>ikke</strong> noe urent får<br />
adgang til.<br />
Av <strong>de</strong>n hellighet <strong>som</strong> var knyttet til<br />
<strong>de</strong>n jordiske helligdom, vil kristne<br />
kunne lære hvordan <strong>de</strong> bør betrakte <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
sted <strong>de</strong>r Herren kommer sam<strong>men</strong> med<br />
sitt folk. Når <strong><strong>de</strong>t</strong> gjel<strong>de</strong>r vaner og skik-<br />
Hva <strong><strong>de</strong>t</strong> innebærer å tre fram for en hellig Gud.<br />
ker i forbin<strong>de</strong>lse med religiøse gudstjenester,<br />
er <strong><strong>de</strong>t</strong> skjedd en stor forandring<br />
blant folket, <strong>ikke</strong> til <strong><strong>de</strong>t</strong> bedre, <strong>men</strong> til<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> verre. De dyrebare, hellige ting <strong>som</strong><br />
knytter oss til Gud, mister snart sin<br />
makt over våre sinn og våre hjerter og<br />
blir brakt ned på samme nivå <strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
alminnelige. Den ærefrykt <strong>som</strong> folket i<br />
gammel tid had<strong>de</strong> for helligdom<strong>men</strong>,<br />
<strong>de</strong>r <strong>de</strong> kom sam<strong>men</strong> med Gud i hellig<br />
tjeneste, er for en stor <strong>de</strong>l forsvunnet.<br />
Men <strong><strong>de</strong>t</strong> var Gud selv <strong>som</strong> innførte ordningen<br />
angåen<strong>de</strong> hans tjeneste og opphøyet<br />
<strong>de</strong>n langt over <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>som</strong> hører <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
timelige til.<br />
Huset er familiens helligdom, og<br />
lønnkammeret eller skogen er <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
en<strong>som</strong>me ste<strong><strong>de</strong>t</strong> for personlig andakt.<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
Men kirken, eller<br />
forsamlingshuset, er<br />
<strong>men</strong>ighetens helligdom.<br />
Det bør være<br />
regler for tid og sted<br />
for gudstjenesten og<br />
for måten <strong>de</strong>n skal<br />
le<strong>de</strong>s på. Ikke noe<br />
<strong>som</strong> er hellig, <strong>ikke</strong><br />
noe <strong>som</strong> <strong>har</strong> med tilbe<strong>de</strong>lsen<br />
av Gud å<br />
gjøre, bør behandles<br />
med likegyldighet<br />
eller sløvhet. …<br />
Når <strong>de</strong> <strong>som</strong> skal<br />
tilbe, kommer inn i<br />
møtelokalet, bør <strong>de</strong><br />
gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong> med sømmelig<br />
verdighet og gå<br />
stille til sine plasser.<br />
… Alminnelig samtale,<br />
hvisking og l<strong>at</strong>ter<br />
bør <strong>ikke</strong> till<strong>at</strong>es i<br />
Guds hus verken før<br />
eller etter gudstjenesten.<br />
De tilbe<strong>de</strong>n<strong>de</strong><br />
bør preges av en<br />
in<strong>de</strong>rlig, leven<strong>de</strong><br />
gudsfrykt.<br />
Der<strong>som</strong> noen må<br />
vente noen minutter<br />
før møtet begynner, bør <strong>de</strong> preges av en<br />
sann andaktsstemning og stille betraktning,<br />
med hjertet løftet opp til Gud i<br />
bønn om <strong>at</strong> gudstjenesten må bli særlig<br />
velsignet for <strong>de</strong>res egne hjerter og le<strong>de</strong><br />
til andres overbevisning og omven<strong>de</strong>lse.<br />
Vi bør huske på <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er himmelske<br />
sen<strong>de</strong>bud til ste<strong>de</strong> i huset. Når vi er<br />
urolige og <strong>ikke</strong> benytter øyebl<strong>ikke</strong>ne til<br />
ettertanke og bønn, går vi glipp av et<br />
in<strong>de</strong>rlig samfunn med Gud. Vi bør ofte<br />
overveie vår ån<strong>de</strong>lige tilstand og <strong>at</strong> sinn<br />
og hjerte blir vendt mot<br />
Rettferdighetens Sol.<br />
Der<strong>som</strong> folket <strong>har</strong> en sann ærbødighet<br />
for Herren når <strong>de</strong> kommer inn i<br />
møtelokalet og tenker over <strong>at</strong> <strong>de</strong> <strong>de</strong>r står<br />
for Guds ansikt, vil <strong>de</strong>n rå<strong>de</strong>n<strong>de</strong> stillhe-<br />
29
ten i seg selv være herlig veltalen<strong>de</strong>.<br />
Den slags hvisking. l<strong>at</strong>ter og samtaler<br />
<strong>som</strong> kanskje <strong>ikke</strong> ville være synd på en<br />
alminnelig arbeidsplass, bør <strong>ikke</strong> till<strong>at</strong>es<br />
i <strong><strong>de</strong>t</strong> hus <strong>de</strong>r vi tilber Gud. Sinnet<br />
bør bere<strong>de</strong>s til å høre Guds Ord, slik <strong>at</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> kan ha <strong>de</strong>n rette virkning og gjøre<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> riktige inntrykk på hjertet.<br />
Bønnens innflytelse<br />
Når predikanten kommer inn, bør han<br />
vise ærbødighet og høyti<strong>de</strong>lig alvor. Så<br />
snart han kommer fram for talerstolen,<br />
bør han bøye kne i stille bønn og alvorlig<br />
be Gud om hjelp. Hvilket mektig<br />
inntrykk <strong><strong>de</strong>t</strong>te gjør! Folket vil bli grepet<br />
av høyti<strong>de</strong>lighet og ærefrykt. Deres<br />
predikant <strong>har</strong> en samtale med Gud. Han<br />
overgir seg til Gud før han tør stå fram<br />
for folket. Høyti<strong>de</strong>lighet hviler over<br />
alle, og engler fra Gud kommer meget<br />
nær. I forsamlingen bør enhver <strong>som</strong><br />
frykter Gud, med bøyd ho<strong>de</strong> forene seg<br />
med ham i stille bønn om <strong>at</strong> Gud må<br />
velsigne møtet med sitt nærvær og gi<br />
kraft til <strong>de</strong>n sannheten <strong>som</strong> ly<strong>de</strong>r fra<br />
<strong>men</strong>neskelige leper.<br />
Når møtet blir åpnet med bønn, bør<br />
hvert kne bøye seg for <strong>de</strong>n Helliges<br />
ansikt og hvert hjerte oppløfte seg til<br />
Gud i stille andakt. De bønner <strong>som</strong><br />
disse trofaste tilbe<strong>de</strong>re sen<strong>de</strong>r opp, vil<br />
bli hørt, og forkynnelsen av Or<strong><strong>de</strong>t</strong> vil<br />
vise seg å ha virkning.… Hele gudstjenesten<br />
bør foregå med alvor og ærbødighet<br />
<strong>som</strong> om forsamlingens Herre var<br />
synlig til ste<strong>de</strong>.<br />
Når or<strong><strong>de</strong>t</strong> blir talt, brødre, bør <strong>de</strong>re<br />
huske på <strong>at</strong> <strong>de</strong>re lytter til Guds røst<br />
gjennom hans utsendte tjener. Lytt med<br />
oppmerk<strong>som</strong>het! Ikke sov et eneste<br />
øyeblikk. For ved en slik søvn går <strong>de</strong>re<br />
kanskje nettopp glipp av <strong>de</strong> or<strong>de</strong>ne <strong>de</strong>re<br />
trenger mest til — <strong>de</strong> or<strong>de</strong>ne <strong>som</strong><br />
kunne ha frelst <strong>de</strong>re fra å forville <strong>de</strong>re<br />
inn på vill<strong>som</strong>me stier, <strong>de</strong>r<strong>som</strong> <strong>de</strong>re<br />
had<strong>de</strong> gitt akt på <strong>de</strong>m. S<strong>at</strong>an og hans<br />
engler er travelt oppt<strong>at</strong>t med å sløve<br />
sansene, slik <strong>at</strong> råd, advarsler og irettesettelser<br />
<strong>ikke</strong> skal bli hørt, eller <strong>de</strong>r<strong>som</strong><br />
<strong>de</strong> blir hørt, <strong>ikke</strong> skal gjøre noen virkning<br />
på hjertet og omdanne livet. Til<br />
ti<strong>de</strong>r kan et lite barn tiltrekke seg tilhørernes<br />
oppmerk<strong>som</strong>het i en slik grad <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong>n dyrebare sæ<strong>de</strong>n <strong>ikke</strong> faller i god<br />
jord og bærer frukt. Ofte <strong>har</strong> unge <strong>men</strong>n<br />
og kvinner så liten ærbødighet for Guds<br />
><br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – A N D R E S A B B A T<br />
hus og gudstjenesten <strong>at</strong> <strong>de</strong> samtaler<br />
un<strong>de</strong>r hele prekenen . Der<strong>som</strong> <strong>de</strong> kunne<br />
se Guds engler <strong>som</strong> betrakter <strong>de</strong>m og<br />
skriver ned <strong>de</strong>res handlinger, ville <strong>de</strong><br />
bli fylt med skam og avsky over seg<br />
selv. Gud ønsker oppmerk<strong>som</strong>me tilhørere.<br />
Det var <strong>men</strong>s <strong>men</strong>nesket sov,<br />
S<strong>at</strong>an såd<strong>de</strong> ugresset.<br />
Når velsignelsen blir lyst, bør alle<br />
være stille <strong>som</strong> om <strong>de</strong> var red<strong>de</strong> for å<br />
miste Kristi fred. Alle bør gå ut uten å<br />
trenge seg fram og uten høyrøstet tale,<br />
<strong>men</strong> med en følelse av <strong>at</strong> <strong>de</strong> er for Guds<br />
ansikt, <strong>at</strong> hans øyne hviler på <strong>de</strong>m og <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong> må opptre <strong>som</strong> om <strong>de</strong> var i hans synlige<br />
nærvær. Bli <strong>ikke</strong> ståen<strong>de</strong> i gangene<br />
for å samtale og på <strong>de</strong>n måten stenge<br />
veien så andre <strong>ikke</strong> kan komme ut.<br />
Møteste<strong><strong>de</strong>t</strong> bør betraktes med hellig<br />
ærefrykt. Vi må <strong>ikke</strong> gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong> til et sted<br />
<strong>de</strong>r vi treffer gamle venner og lar samtalen<br />
komme inn på dagligdagse emner<br />
og verdslige forretninger. Slikt bør hol<strong>de</strong>s<br />
utenfor Guds hus. Gud og engler er<br />
blitt vanæret ved <strong>de</strong>n uhemme<strong>de</strong> l<strong>at</strong>ter<br />
og støyen<strong>de</strong> skrapingen med føttene<br />
<strong>som</strong> man kan høre enkelte ste<strong>de</strong>r.…<br />
Ærbødigheten nesten borte<br />
Det er altfor sant <strong>at</strong> ærbødighet for<br />
Guds hus er nesten forsvunnet. Man <strong>har</strong><br />
<strong>ikke</strong> sans for hellige ting og hellige ste<strong>de</strong>r.<br />
Det hellige og opphøy<strong>de</strong> blir <strong>ikke</strong><br />
verds<strong>at</strong>t <strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> bur<strong>de</strong>. Er <strong>ikke</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> en<br />
årsak til <strong>de</strong>n rå<strong>de</strong>n<strong>de</strong> mangel på gudsfrykt<br />
i våre familier?<br />
Er <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong><br />
fordi man lar reli-<br />
gionens opphøy<strong>de</strong><br />
banner slepe i støvet?<br />
Gud ga sitt<br />
folk for<strong>du</strong>m fullkomne<br />
og nøyaktige<br />
or<strong>de</strong>nsregler.<br />
Er hans karakter<br />
blitt forandret? Er<br />
han <strong>ikke</strong> <strong>de</strong>n store<br />
og mektige Gud<br />
<strong>som</strong> hersker i himlenes<br />
himmel? Ville <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> være godt<br />
for oss om vi ofte leste <strong>de</strong> anvisningene<br />
Gud ga hebreerne, for <strong>at</strong> vi <strong>som</strong> sannhetens<br />
herlige lys skinner på, må kunne<br />
etterligne <strong>de</strong>n ærbødighet <strong>de</strong> had<strong>de</strong> for<br />
Guds hus? Vi <strong>har</strong> stor grunn til å hol<strong>de</strong><br />
ved like en in<strong>de</strong>rlig, an<strong>de</strong>ktig ånd i<br />
gudstjenestene. Vi <strong>har</strong> enda større<br />
Kirkens rom<br />
bør mane<br />
oss til hellig<br />
ærbødighet<br />
grunn enn jø<strong>de</strong>ne til å være omtenk<strong>som</strong>me<br />
og ærbødige i vår tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Men en fien<strong>de</strong> <strong>har</strong> vært i virk<strong>som</strong>het<br />
for å tilintetgjøre vår tro på <strong><strong>de</strong>t</strong> hellige i<br />
<strong>de</strong>n kristne gudstjeneste.…<br />
De unges oppdragelse og opplæring<br />
bør være av en slik art <strong>at</strong> <strong>de</strong>n opphøyer<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> hellige og ansporer til ren hengivenhet<br />
for Gud i hans hus. Mange bekjenner<br />
seg til å være barn av <strong>de</strong>n himmelske<br />
kongen, <strong>men</strong> <strong>har</strong> ingen sann<br />
oppf<strong>at</strong>ning av <strong>at</strong> evige ting er hellige.<br />
Nesten alle trenger å få un<strong>de</strong>rvisning<br />
om hvordan <strong>de</strong> bør oppføre seg i Guds<br />
hus. Foreldre bør <strong>ikke</strong> bare lære barna,<br />
<strong>men</strong> pålegge <strong>de</strong>m å tre inn i helligdom<strong>men</strong><br />
med alvor og ærbødighet.<br />
Den moralske smaken hos <strong>de</strong>m <strong>som</strong><br />
tilber i Guds hellige hus, bør høynes,<br />
foredles og helliges. Dette er blitt sørgelig<br />
forsømt. Betydningen av <strong><strong>de</strong>t</strong>te er<br />
blitt oversett, og følgen er <strong>at</strong> uor<strong>de</strong>n og<br />
mangel på ærbødighet er blitt fremhersken<strong>de</strong>,<br />
og Gud er blitt vanæret. Når<br />
<strong>men</strong>ighetens le<strong>de</strong>re, predikanter og<br />
medlemmer, fedre og mødre, <strong>ikke</strong> <strong>har</strong><br />
h<strong>at</strong>t en opphøyet oppf<strong>at</strong>ning i <strong>de</strong>nne<br />
saken, hva kan man da vente av uerfarne<br />
barn? De samler seg altfor ofte i<br />
klynger, borte fra foreldrene, <strong>som</strong> bur<strong>de</strong><br />
ha tilsyn med <strong>de</strong>m. Til tross for <strong>at</strong> <strong>de</strong><br />
står <strong>de</strong>r for Guds ansikt og hans øye<br />
hviler på <strong>de</strong>m, griper <strong>de</strong> til lettsindighet<br />
og spøk. De hvisker og ler, er likegyldige,<br />
uærbødige og uoppmerk<strong>som</strong>me.<br />
Sjel<strong>de</strong>n blir <strong>de</strong><br />
un<strong>de</strong>rvist om <strong>at</strong><br />
predikanten er<br />
Guds sen<strong>de</strong>bud, <strong>at</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> budskapet han<br />
bringer, er et mid<strong>de</strong>l<br />
<strong>som</strong> Gud bruker<br />
til frelse for<br />
sjeler, og <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> for<br />
alle <strong>som</strong> <strong>har</strong> <strong>de</strong>n<br />
forrett å få adgang<br />
til <strong><strong>de</strong>t</strong>, blir en <strong>du</strong>ft<br />
fra liv til liv eller<br />
fra død til død.<br />
Det føl<strong>som</strong>me, mottagelige sinn hos<br />
<strong>de</strong> unge danner seg en <strong>men</strong>ing om Guds<br />
tjeneres arbeid på grunnlag av <strong>de</strong>n<br />
måten <strong>de</strong>res foreldre behandler saken<br />
på. Mange familieoverho<strong>de</strong>r gjør gudstjenesten<br />
til gjenstand for kritikk i<br />
hjemmet. De er enige i noen få ting og<br />
fordømmer andre. På <strong>de</strong>n måten kritise-<br />
30 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
rer <strong>de</strong> Guds budskap til <strong>men</strong>neskene,<br />
drar <strong><strong>de</strong>t</strong> i tvil og gjør <strong><strong>de</strong>t</strong> til et emne for<br />
lettsindig omtale. Hvilket inntrykk<br />
disse skjø<strong>de</strong>sløse, uærbødige bemerkningene<br />
gjør på <strong>de</strong> unge, vil bare himmelens<br />
bøker kunne åpenbare. Barna<br />
ser og forstår disse tingene langt hurtigere<br />
enn foreldrene er tilbøyelige til å<br />
<strong>men</strong>e. Deres moralske begreper får en<br />
feilaktig retning <strong>som</strong> ti<strong>de</strong>n aldri helt vil<br />
kunne forandre. Foreldrene sørger over<br />
barnas <strong>har</strong><strong>de</strong> hjerter og over hvor vanskelig<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> er å få <strong>de</strong>m til å etterkomme<br />
Guds krav.Men med ufeilbar penn skildrer<br />
<strong>de</strong> himmelske bøker <strong>de</strong>n sanne<br />
årsak. Foreldrene var uomvendte. De<br />
var <strong>ikke</strong> i samklang med himmelen<br />
eller med himmelens arbeid. Deres<br />
lave, hverdagslige begreper om forkynnergjerningens<br />
hellighet og om Guds<br />
helligdom ble vevd inn i barneoppdragelsen.<br />
Det er et stort spørsmål om<br />
noen <strong>som</strong> i årevis <strong>har</strong> vært un<strong>de</strong>r<br />
påvirkning av <strong>de</strong>nne ø<strong>de</strong>leggen<strong>de</strong> innflytelsen<br />
i oppdragelsen i hjemmet,<br />
noen gang vil kunne komme til å eie en<br />
ærbødighet og høyaktelse for Guds tjenere<br />
og for <strong>de</strong> redskaper Gud <strong>har</strong><br />
bestemt til sjelers frelse. Disse tingene<br />
bør omtales med ærbødighet, med sømmelige<br />
ord og med en fin følelse slik <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong>re må gjøre <strong><strong>de</strong>t</strong> klart for alle <strong>de</strong>re<br />
kommer i berøring med, <strong>at</strong> <strong>de</strong>re betrakter<br />
budskapet fra Guds tjenere <strong>som</strong> et<br />
budskap til <strong>de</strong>re fra Gud selv.<br />
Foreldre, vær forsiktige med hvilket<br />
eksempel og hvilke tanker <strong>de</strong>re gir<br />
<strong>de</strong>res barn. Barnas sinn er påvirkelige<br />
og lett mottagelige for inntrykk. Skulle<br />
<strong>de</strong>n <strong>som</strong> taler ved gudstjenesten i helligdom<strong>men</strong>,<br />
ha noen feil, så nevn <strong>de</strong>m<br />
absolutt <strong>ikke</strong>. Snakk bare om <strong><strong>de</strong>t</strong> go<strong>de</strong><br />
arbei<strong><strong>de</strong>t</strong> han gjør, om <strong>de</strong> go<strong>de</strong> tankene<br />
han <strong>har</strong> fremholdt og <strong>som</strong> <strong>de</strong>re bør gi<br />
akt på <strong>som</strong> noe <strong>som</strong> kommer gjennom<br />
Guds redskap. Det er lett å forstå hvorfor<br />
forkynnelsen av Or<strong><strong>de</strong>t</strong> gjør så lite<br />
inntrykk på barna og hvorfor <strong>de</strong> <strong>har</strong> så<br />
liten ærbødighet for Guds hus. Deres<br />
oppdragelse <strong>har</strong> vært mangelfull på<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te områ<strong><strong>de</strong>t</strong>. Deres foreldre trenger til<br />
daglig samfunn med Gud. Deres egne<br />
begreper må renses og foredles. Deres<br />
lepper må bli berørt med en brennen<strong>de</strong><br />
glo fra alteret. Da vil <strong>de</strong>res vaner og<br />
handlinger i hjemmet gjøre et godt inntrykk<br />
på barnas sinn og karakter, og<br />
■ ■ ■<br />
B Ø N N E U K E N 2 0 0 2 – A N D R E S A B B A T<br />
kristendomsi<strong>de</strong>alet vil bli høynet. Slike<br />
foreldre kan utføre en stor gjerning for<br />
Gud. De får mindre verdslighet, mindre<br />
sanselighet og mer dannelse og troskap<br />
i hjemmet. Livet blir da preget av et<br />
alvor <strong>som</strong> <strong>de</strong> neppe <strong>har</strong> kunnet tenke<br />
seg. Ikke noe <strong>som</strong> angår prekenen og<br />
gudstjenesten, vil bli betraktet <strong>som</strong> dagligdags.<br />
Sømmelighet og dannet oppførsel<br />
Det gjør meg ofte vondt når jeg trer inn<br />
i <strong><strong>de</strong>t</strong> hus <strong>de</strong>r Gud blir tilbedt, og ser<br />
hvor uor<strong>de</strong>ntlig bå<strong>de</strong> <strong>men</strong>n og kvinner<br />
kler seg. Der<strong>som</strong> <strong>de</strong>n utvortes påkledning<br />
var et bil<strong>de</strong> på hjertet og karakteren,<br />
var <strong><strong>de</strong>t</strong> iallfall <strong>ikke</strong> noe himmelsk<br />
ved <strong>de</strong>n. De <strong>har</strong> ingen sann forståelse<br />
av <strong>de</strong>n or<strong>de</strong>n, <strong>de</strong>n sømmelighet og <strong>de</strong>n<br />
danne<strong>de</strong> oppførsel <strong>som</strong> Gud krever av<br />
<strong>de</strong>m <strong>som</strong> kommer fram for hans ansikt<br />
for å tilbe ham. Hva slags inntrykk gjør<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te på <strong>de</strong> <strong>ikke</strong>-troen<strong>de</strong> og på <strong>de</strong> unge<br />
<strong>som</strong> er skarpe til å skjelne og til å dra<br />
sine slutninger?<br />
I manges sinn knytter <strong><strong>de</strong>t</strong> seg <strong>ikke</strong><br />
mer hellige tanker til Guds hus enn til<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> mest alminnelige sted.… På grunn<br />
av uærbødighet i innstilling, i klesdrakt<br />
og oppførsel og på grunn av mangel på<br />
en an<strong>de</strong>ktig sinnsinnstilling <strong>har</strong> Gud<br />
ofte vendt sitt ansikt bort fra <strong>de</strong>m <strong>som</strong><br />
kom sam<strong>men</strong> for å tilbe ham. Alle<br />
bur<strong>de</strong> un<strong>de</strong>rvises om <strong>at</strong> <strong>de</strong> bør være<br />
sømmelig, renslig og or<strong>de</strong>ntlig kledd ,<br />
<strong>men</strong> likevel <strong>ikke</strong> gå over til en utvortes<br />
pry<strong>de</strong>lse <strong>som</strong> slett <strong>ikke</strong> passer seg i helligdom<strong>men</strong>.<br />
Ingen bør kle seg for å stille<br />
seg til skue, for <strong><strong>de</strong>t</strong>te fører bare til<br />
mangel på ærbødighet.… Gud skal<br />
være <strong><strong>de</strong>t</strong> emne tanken er oppt<strong>at</strong>t med,<br />
og han må være målet for vår tilbe<strong>de</strong>lse.<br />
Alt <strong>som</strong> le<strong>de</strong>r sinnet bort fra <strong>de</strong>n<br />
høyti<strong>de</strong>lige, hellige tjeneste, er til<br />
anstøt for ham.…<br />
Når en <strong>men</strong>ighet er blitt stiftet uten å<br />
være blitt un<strong>de</strong>rvist på disse punktene,<br />
<strong>har</strong> predikanten <strong>ikke</strong> gjort sin plikt, og<br />
han må avlegge regnskap hos Gud for<br />
<strong>de</strong> inntrykk han <strong>har</strong> till<strong>at</strong>t å rå<strong>de</strong>.<br />
Der<strong>som</strong> riktig forståelse av sann gudsdyrkelse<br />
og sann ærefrykt <strong>ikke</strong> blir innprentet<br />
hos folket, vil <strong><strong>de</strong>t</strong> vise seg en<br />
stadig større tilbøyelighet til å stille hellige<br />
og evige ting på samme nivå <strong>som</strong><br />
<strong>de</strong> timelige, og <strong>de</strong> <strong>som</strong> bekjenner seg til<br />
sannheten, mishager da Gud og van-<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
ærer kristendom<strong>men</strong>. Med sine ukultiverte<br />
begreper kan <strong>de</strong> aldri riktig verdsette<br />
en ren og hellig himmel og bli<br />
sk<strong>ikke</strong>t til å forene seg med tilbe<strong>de</strong>rne i<br />
<strong>de</strong> himmelske boliger høyt <strong>de</strong>r oppe,<br />
<strong>de</strong>r alt er rent og fullkom<strong>men</strong>t, og <strong>de</strong>r<br />
alle viser fullkom<strong>men</strong> ærbødighet for<br />
Gud og hans hellighet.<br />
Denne teksten er et redigert utdrag<br />
av «Oppførsel i Guds hus», fra<br />
Veiledning for <strong>men</strong>igheten, bind 2, si<strong>de</strong><br />
158-165.<br />
SPØRSMÅL TIL SAMTALE<br />
1. Hvordan bør vi anven<strong>de</strong> Ellen<br />
G. Whites formaninger om ærbødighet<br />
i vår tid?<br />
2. Hva er egentlig ærbødighet?<br />
Hva ligger i begrepet? Er all pr<strong>at</strong><br />
eller støy i en kirke mangel på ærbødighet?<br />
3. Hvordan bør vi forvalte vårt<br />
personlige ansvar for å vise ærbødighet?<br />
Ellen G. White var en av syven<strong>de</strong>dags adventistenes<br />
pionerer. Hennes verker er frem<strong>de</strong>les<br />
en profetisk røst blant adventistene.<br />
31
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0 2<br />
Vi tilber Gud<br />
AV SALLY PIERSON DILLON<br />
TIL FORELDRE OG LÆRERE<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse er temaet for <strong>de</strong>nne bønneuken. For <strong>at</strong> barna<br />
skal motta en ån<strong>de</strong>lig velsignelse gjennom tilbe<strong>de</strong>lse,<br />
trenger <strong>de</strong> å forstå <strong>at</strong> tilbe<strong>de</strong>lse <strong>ikke</strong> er noe <strong>de</strong> bare er tilskuere<br />
til. Tilbe<strong>de</strong>lsen viser <strong>at</strong> vi verdsetter Gud, i tillegg til <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong>n gir oss en følelse av hans nærvær i våre liv. Enten vi er i<br />
kirken eller hjemme, er <strong><strong>de</strong>t</strong> slik <strong>at</strong> jo mer barna trekkes med i<br />
tilbe<strong>de</strong>lsen, <strong>de</strong>sto mer gle<strong>de</strong> og velsignelse vil <strong>de</strong> motta.<br />
Derfor er disse leksene lagt opp med tanke på <strong>de</strong>ltakelse.<br />
Ikke alle aktivitetene vil passe for alle barn eller alle grupper,<br />
og <strong>de</strong>rfor må <strong>de</strong>re føle <strong>de</strong>re frie til å tilrettelegge <strong>de</strong>m slik <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
måtte passe for <strong>de</strong>re. Spesiell veiledning for lærere eller foreldrene<br />
vil bli angitt i kursiv.<br />
Vi kommer til å benytte en utklippsbok til <strong>de</strong> fleste aktivitetene.<br />
Dere kan anskaffe en utklippsbok for hvert barn –<br />
en limstift eller teiprull vil passe til <strong><strong>de</strong>t</strong> – eller <strong>de</strong>re kan bruke<br />
litt tykkere papir (f.eks tegnepapir, <strong>som</strong> er lurt hvis <strong>de</strong>re bruker<br />
litt fuktig lim). Disse kan stiftes sam<strong>men</strong> eller bin<strong>de</strong>s<br />
sam<strong>men</strong> når barna er ferdige.<br />
Å eie en utklippsbok <strong>som</strong> kan vises til andre, gir barna et<br />
ferdiglaget redskap når <strong>de</strong> vilvitne. Den kan også tjene til en<br />
påminnelse om <strong><strong>de</strong>t</strong> barna <strong>har</strong> lært om Gud og <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong> setter<br />
pris på ham for. Vi <strong>har</strong> også t<strong>at</strong>t med forslag til hvordan forskjellige<br />
lovsanger kan illustreres. Barna vil like å bruke<br />
utklippsbøkene sine til sangbøker, med bil<strong>de</strong>r <strong>de</strong> selv <strong>har</strong><br />
valgt for å hjelpe <strong>de</strong>m til å huske or<strong>de</strong>ne.<br />
TEMASANGER<br />
Vi vil begynne med sangen «Måne og sol» (Til Guds Ære,<br />
nr. 30) <strong>som</strong> <strong>de</strong>n første utklippsbok-aktiviteten. La barna<br />
få illustrere hver linje av sangen for å hjelpe <strong>de</strong>m til å huske<br />
or<strong>de</strong>ne. For mindre barn kan <strong>de</strong>re benytte bil<strong>de</strong>r <strong>som</strong> klippes<br />
ut og limes inn eller fargelegges. Bruk en si<strong>de</strong> for hver linje.<br />
Større barn vil kanskje foretrekke å <strong>de</strong>le inn si<strong>de</strong>n i seks<br />
<strong>de</strong>ler og lage en tegning på hver <strong>de</strong>l.<br />
DEN FØRSTE SABBATEN<br />
Vi tilber Kongen!<br />
Tenk <strong>de</strong>g om Norges konge eller st<strong>at</strong>sminister kommer til<br />
byen din for å besøke kirken din, og etterpå til og med<br />
blir med <strong>de</strong>g hjem for å spise! Hvordan ville <strong><strong>de</strong>t</strong> ha vært?<br />
Hva slags klær ville <strong>du</strong> h<strong>at</strong>t på <strong>de</strong>g? Hvordan ville <strong>du</strong> ha opp-<br />
ført <strong>de</strong>g da? Hvordan ville <strong>du</strong> ha forberedt <strong>de</strong>g? (La barna få<br />
god tid til å svare på disse spørsmålene.)<br />
Du ville s<strong>ikke</strong>rt ha stått på vold<strong>som</strong>t da! Husk likevel på <strong>at</strong><br />
<strong>de</strong>n viktigste og største herskeren i universet <strong>har</strong> bestemt seg<br />
for å komme til ste<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong>r <strong>du</strong> bor og i kirken din <strong>ikke</strong> bare i<br />
dag, <strong>men</strong> hver sabb<strong>at</strong>! Vår Gud er universets Konge, Kongen<br />
over alle konger, st<strong>at</strong>ministeren over alle st<strong>at</strong>sministere.<br />
Derfor kommer vi også sam<strong>men</strong> hver sabb<strong>at</strong>. Vi kommer for<br />
å tilbe ham. Hva betyr <strong><strong>de</strong>t</strong> å tilbe? Å tilbe er <strong><strong>de</strong>t</strong> samme <strong>som</strong> å<br />
elske, beundre og behandle med respekt. Hvordan behandler<br />
vi Gud med kjærlighet, beundring og respekt? (La barna får<br />
besvare <strong><strong>de</strong>t</strong>te.) Disse tingene skal vi snakke om hele <strong>de</strong>nne<br />
uken.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Sett i gang med utklippsboken. På første si<strong>de</strong> skal barna<br />
skrive «Min utklippsbok for tilbe<strong>de</strong>lse» (hjelp til etter<br />
behov). Omslaget kan <strong>de</strong> <strong>de</strong>korere senere.<br />
2. La <strong>de</strong>m illustrere temasangen …….. <strong>som</strong> foreslått<br />
ovenfor.<br />
3. Ta fram bla<strong>de</strong>r, fargebøker eller klebemerker <strong>de</strong>r barna<br />
kan se seg ut ting, gjenstan<strong>de</strong>r e. l. <strong>som</strong> <strong>de</strong> vil takke Gud for.<br />
Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: La <strong>de</strong>m lage en «takkesi<strong>de</strong>» i<br />
utklippsboken <strong>de</strong>r <strong>de</strong> kan lage en montasje av ting <strong>de</strong> er takknemlige<br />
for.<br />
Større barn: De vil kanskje heller selv tegne <strong>de</strong> tingene<br />
<strong>de</strong> er gla<strong>de</strong> i.<br />
32 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
4. Prøv å få i gang en samtale omkring temaet: Hvorfor tilber<br />
vi Gud? (Stimuler barna til å svare.) De fleste grunnene<br />
faller inn i en av disse tre k<strong>at</strong>egoriene: Vi tilber Gud for <strong>de</strong>n<br />
han er, for <strong><strong>de</strong>t</strong> han <strong>har</strong> gjort, eller for <strong><strong>de</strong>t</strong> han kommer til å<br />
gjøre. Lag tre spalter og gi <strong>de</strong>m overskriftene: «Hvem han<br />
er», «Hva han <strong>har</strong> gjort», «Hva han kommer til å gjøre».<br />
Hjelp <strong>de</strong> større barna til å finne på flere ting å sette inn i hver<br />
spalte. Sett si<strong>de</strong>n inn i utklippsboken.<br />
■ ■ ■<br />
SØNDAG<br />
Tilbe med lovsang<br />
Familien vår dro til stranda på helgetur. Jeg s<strong>at</strong>t i rullestolen<br />
min på en veranda, og <strong>de</strong>rfra kunne jeg se <strong>de</strong> to guttene<br />
mine og faren <strong>de</strong>res leke i san<strong>de</strong>n. De brukte hele ettermiddagen<br />
på å bygge et mektig sandslott. Det ble like høyt<br />
<strong>som</strong> <strong>de</strong>m, og med en vollgrav hele veien rundt. Den fylte <strong>de</strong><br />
med vann og små krabber. De <strong>har</strong>dpakket <strong>de</strong>n våte san<strong>de</strong>n<br />
sk<strong>ikke</strong>lig, slik <strong>at</strong> når slottet tørket, ville <strong><strong>de</strong>t</strong> bli sterkt og <strong>ikke</strong><br />
rives ned av vin<strong>de</strong>n. Deretter gikk <strong>de</strong> ned til sjøkanten og k<strong>ikke</strong>t<br />
etter tang og skjell, og forhåpentligvis ville <strong>de</strong> finne noen<br />
sjøstjerner. Jeg gle<strong><strong>de</strong>t</strong> meg over å lytte til <strong>de</strong> <strong>men</strong>neskene <strong>som</strong><br />
stoppet opp for å beundre slottet.<br />
«Se på <strong><strong>de</strong>t</strong>te!» sa én.<br />
«Jeg <strong>har</strong> aldri sett et så digert sandslott.»<br />
«Lurer på hvordan <strong>de</strong> lag<strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te!»<br />
«Se på alle <strong>de</strong> fine tårnene!»<br />
«Denne vollgraven er så dyp <strong>at</strong> en kan vasse i <strong>de</strong>n.»<br />
«Slottet er jo høyere enn jeg!»<br />
«Det er flinke folk <strong>som</strong> <strong>har</strong> greid å lage <strong><strong>de</strong>t</strong>te.»<br />
Jeg had<strong>de</strong> så lyst til å lene meg over rekkverket og rope:<br />
«Det er guttene mine <strong>som</strong> <strong>har</strong> laget <strong><strong>de</strong>t</strong>!» Jeg had<strong>de</strong> lyst til å<br />
rope enda høyere til folk <strong>som</strong> spaserte like ved og <strong>som</strong> beklag<strong>de</strong><br />
seg over <strong>at</strong> <strong>de</strong> <strong>ikke</strong> had<strong>de</strong> noe å gjøre eller noe å se på.<br />
Jeg had<strong>de</strong> lyst til å rope: «Dumminger! Dere <strong>har</strong> jo hele<br />
<strong>de</strong>nne fantastiske stranda foran <strong>de</strong>re. Dere <strong>har</strong> friske kropper<br />
<strong>som</strong> kan springe omkring og nyte san<strong>de</strong>n og vannet. Og <strong>de</strong>re<br />
<strong>har</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te flotte slottet her å titte på. Hvis <strong>de</strong>re bare kunne slutte<br />
å klage og heller se rundt <strong>de</strong>re, ville <strong>de</strong>re fått mye moro!»<br />
Jeg begynte å lure på om Gud føler <strong><strong>de</strong>t</strong> på samme måten<br />
<strong>som</strong> jeg gjor<strong>de</strong> <strong>de</strong>r og da. Riktignok er <strong>ikke</strong> Jesus Guds Sønn<br />
på samme måten <strong>som</strong> gutten min er min sønn, <strong>men</strong> likevel<br />
slo <strong>de</strong>n tanken ned i meg: Skuer han ned hit fra sin plass over<br />
skyene og <strong>har</strong> lyst til å rope ut: «Sønnen min lag<strong>de</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong>te! Han<br />
lag<strong>de</strong> alle <strong>de</strong> vakre tingene rundt <strong>de</strong>re!» Eller: «Der<strong>som</strong> <strong>de</strong>re<br />
sluttet å jamre <strong>de</strong>re, og heller la merke til alt <strong><strong>de</strong>t</strong> min Sønn<br />
lag<strong>de</strong> for <strong>de</strong>re, ville <strong>de</strong>re h<strong>at</strong>t mye mer moro og blitt mye gla<strong>de</strong>re!»<br />
Jeg tror Gud blir henrykt når folk legger merke til <strong><strong>de</strong>t</strong> han<br />
<strong>har</strong> laget og <strong>de</strong> setter pris på disse tingene.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Ta en liten «tilbe<strong>de</strong>lsestur» (ute eller inne) og pek på<br />
ting <strong>som</strong> Guds Sønn <strong>har</strong> lagd.<br />
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
2. Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: La barna lage et sandslott i en<br />
sandkasse, eller bygg et slott med byggeklosser eller andre<br />
gjenstan<strong>de</strong>r. Gi hvert barn en klem og si: «Jeg er så stolt av<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>du</strong> <strong>har</strong> lagd. Gud er også stolt av <strong>de</strong> tingene hans Sønn,<br />
Jesus, lag<strong>de</strong>. La oss takke Gud for noen av <strong>de</strong>m!» Oppmuntre<br />
hvert barn til å tenke på noe Jesus lag<strong>de</strong>. Hjelp <strong>de</strong>m med å be<br />
en takkebønn.<br />
3. Større barn: Tegn et slott. Gni inn tegningen med en<br />
limstift eller smør lim tynt utover <strong>de</strong>n, og strø så sand over<br />
<strong>de</strong>n. La tegningen tørke, og rist av løs sand til slutt. Mens<br />
limet tørker, kan <strong>du</strong> lage en si<strong>de</strong> med ting <strong>du</strong> tror Gud er spesielt<br />
stolt av <strong>at</strong> hans Sønn <strong>har</strong> laget. Sett disse inn i utklippsboken.<br />
MANDAG<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse med<br />
etterligninger<br />
M <strong>ikke</strong>l er en ganske liten gutt. Og han vil gjerne ligne<br />
faren sin. Han prøver å spise med skje slik faren gjør,<br />
<strong>men</strong> han mister mesteparten av m<strong>at</strong>en før han rekker å føre<br />
skjeen til munnen. Han prøver også å kose seg med avisen,<br />
på samme måte <strong>som</strong> far. Men <strong><strong>de</strong>t</strong> en<strong>de</strong>r med <strong>at</strong> han river i<br />
stykker avisen og tygger i papiret. Han forsøker å gå <strong>som</strong> far,<br />
<strong>men</strong> han <strong><strong>de</strong>t</strong>ter ned på <strong>de</strong>n polstre<strong>de</strong> buksebaken sin. M<strong>ikke</strong>ls<br />
pappa blir likevel <strong>ikke</strong> sint fordi han <strong>ikke</strong> klarer å gjøre ting<br />
på samme måten <strong>som</strong> han. Han er bare glad for <strong>at</strong> M<strong>ikke</strong>l<br />
prøver seg. Far prøver å oppmuntre ham og hjelper ham til å<br />
prøve på nytt. Pappa er stolt av lille M<strong>ikke</strong>l.<br />
M<strong>ikke</strong>ls eldre bror Dag kan gjøre mye mer enn hva<br />
M<strong>ikke</strong>l kan. Han kan få i seg m<strong>at</strong> på samme måte <strong>som</strong> far, og<br />
han kan ta på seg klærne akkur<strong>at</strong> på samme måten <strong>som</strong> far.<br />
Men heller <strong>ikke</strong> Dag kan lese. Han sitter ved si<strong>de</strong>n av faren<br />
sin med avisen og fargelegger og klipper ut bil<strong>de</strong>ne. Han kan<br />
jo <strong>ikke</strong> kjøre bil heller, <strong>men</strong> han liker å sitte i barnesete sitt,<br />
<strong>de</strong>r <strong><strong>de</strong>t</strong> er et r<strong>at</strong>t han kan hol<strong>de</strong> i. Der kan han l<strong>at</strong>e <strong>som</strong> om<br />
han kjører. Ofte klemmer han på <strong>de</strong>n lille tuten når han leker<br />
<strong>at</strong> han møter andre biler. Men far er jo <strong>ikke</strong> sint selv om <strong>ikke</strong><br />
33
Dag kan lese eller kjøre ennå. Han er glad for <strong>at</strong> Dag er glad i<br />
ham og forsøker å være lik ham.<br />
Vi er glad i Gud, og vi prøver å være lik ham. Enkelte<br />
ganger mister vi motet fordi vi føler <strong>at</strong> vi <strong>ikke</strong> får <strong><strong>de</strong>t</strong> til særlig<br />
bra. Likevel blir <strong>ikke</strong> Gud sint eller hissig når vi snubler<br />
eller gjør feil. Han er glad når vi prøver å være lik ham, for<br />
han vet <strong>at</strong> jo lenger vi elsker ham, <strong>de</strong>sto mer vil vi vokse og<br />
bli ham lik.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: La <strong>de</strong>m få prøve seg på å spille<br />
noen scener om hva Jesus ville gjøre. Eksempler:<br />
a. Jesus besøker en familie <strong>som</strong> <strong>har</strong> en liten k<strong>at</strong>tunge. Ville<br />
Jesus ha dr<strong>at</strong>t <strong>de</strong>n i halen eller strøket <strong>de</strong>n var<strong>som</strong>t?<br />
b. Jesus besøker en venn <strong>som</strong> <strong>har</strong> en leke <strong>som</strong> han, dvs.<br />
Jesus, <strong>har</strong> lyst til å leke med. Ville han bare ta <strong>de</strong>n uten vi<strong>de</strong>re<br />
eller ville han vente til vennen ba ham om å ta <strong>de</strong>n opp?<br />
2. Større barn: Finn på ulike situasjoner <strong>som</strong> passer for<br />
barnas al<strong>de</strong>r, og spør <strong>de</strong>m om hva <strong>de</strong> tror Jesus ville ha gjort.<br />
Hvis barna gir tvil<strong>som</strong>me svar, spør <strong>de</strong>m om hvorfor <strong>de</strong> tror<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong> tror. Iste<strong>de</strong>nfor å bare fortelle <strong>de</strong>m <strong>at</strong> <strong>de</strong> tar feil, bør<br />
<strong>de</strong>re heller forsøke å drøfte situasjonen med <strong>de</strong>m.<br />
3. Syng «Ved Guds nå<strong>de</strong> vil jeg love» (Til Guds Ære, nr.<br />
358). De <strong>som</strong> <strong>ikke</strong> kan lese, kan nøye seg med å lære refrenget.<br />
La barna illustrere sangen i utklippsboken, slik <strong>at</strong> <strong>de</strong> kan<br />
bruke tegninger til å huske or<strong>de</strong>ne i sangen.<br />
4. Gud er vår Skaper. Tilbe ham med å etterligne hans skapergjerning.<br />
Når vi skaper eller lager noe, etterligner vi Gud.<br />
La barna bruke mo<strong>de</strong>llerleire til å lage gjenstan<strong>de</strong>r <strong>som</strong><br />
minner <strong>de</strong>m om noe Gud lag<strong>de</strong> eller noe <strong>de</strong> liker ved Gud.<br />
Forestill <strong>de</strong>re <strong>at</strong> Gud skaper Adam av leire og blåser livspusten<br />
i ham, slik <strong>at</strong> han blir et leven<strong>de</strong> vesen. Gud er makeløs!<br />
TIRSDAG<br />
Tilbe med tillit<br />
Lille Silje er nesten to år gammel. Hun besøker oss og vil<br />
gjerne leke. Vi lar henne leke hvor <strong>som</strong> helst i kjøkkenet<br />
eller stua. Men hvis hun vil leke ute, må noen se etter henne.<br />
><br />
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0 2<br />
Det er jo <strong>ikke</strong> fordi vi <strong>ikke</strong> ønsker <strong>at</strong> hun skal ha <strong><strong>de</strong>t</strong> moro,<br />
<strong>men</strong> fordi <strong><strong>de</strong>t</strong> er forskjellige ting ute <strong>som</strong> kan være farlige for<br />
henne. Silje er for lita til å forstå hvilke ting <strong>som</strong> kan være<br />
ska<strong>de</strong>lige for henne.<br />
Hun<strong>de</strong>n vår, Gringo, er glad i Silje og leker sam<strong>men</strong> med<br />
henne i huset. Når Silje går ut, følger Gringo etter. En dag<br />
lekte Silje utenfor kjøkkendøren. Jeg s<strong>at</strong>t og fulgte med, og<br />
jeg så <strong>at</strong> Gringo lå ved si<strong>de</strong>n av henne. Silje reiste seg og<br />
stabbet bort til trappen <strong>som</strong> fører opp til et lite basseng vi <strong>har</strong><br />
i hagen. Da hun tro på <strong><strong>de</strong>t</strong> ne<strong>de</strong>rste trinnet, bjeffet Gringo.<br />
«Nei, Silje!» ropte jeg. «Kom tilbake!» Silje tro på trinn<br />
nummer to. Gringo s<strong>at</strong>te tennene sine beslutt<strong>som</strong>t i Siljes<br />
bluse og dro henne ned av trappen. Enda en gang forsøkte<br />
Silje å gå opp trappen, <strong>men</strong> Gringo trakk henne ned igjen og<br />
sl<strong>ikke</strong>t henne i ansiktet, slik <strong>at</strong> Silje skulle forstå <strong>at</strong> Gringo<br />
<strong>ikke</strong> var sint på henne. Silje stolte på Gringo og adlød ham og<br />
så seg straks om etter noe annet å leke med.<br />
Heller <strong>ikke</strong> vi vet alltid når <strong><strong>de</strong>t</strong> lurer farer rundt oss, <strong>men</strong><br />
Gud vet <strong><strong>de</strong>t</strong>. Han sen<strong>de</strong>r sine engler for å beskytte oss og<br />
hol<strong>de</strong> oss unna mange ting <strong>som</strong> ville ha kunnet ska<strong>de</strong> oss. Vi<br />
tilber ham når vi stoler på ham og takker ham for <strong>at</strong> han tar<br />
vare på oss, også i situasjoner <strong>de</strong>r vi <strong>ikke</strong> er klar over <strong>at</strong> vi<br />
befinner oss i fare. Når vi er red<strong>de</strong> eller engstelige, ønsker<br />
Gud <strong>at</strong> vi skal huske <strong>at</strong> han alltid vil være oss nær.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Veksellesning: Gjenta følgen<strong>de</strong> tekst helt til barna <strong>har</strong> lært<br />
linjen <strong>som</strong> står med fet skrift:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
34 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
Om morgenen vil jeg be og si:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
Når jeg leker og gjør mine plikter:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
Når jeg går til skolen:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
Når jeg er redd:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
Når jeg <strong>ikke</strong> er oppmerk<strong>som</strong> på noen <strong>som</strong> helst fare:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
Hele livet vil jeg føle meg trygg, fordi:<br />
Jeg vil stole på Gud, for han vet best.<br />
2. Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: La et av barna gjemme seg<br />
un<strong>de</strong>r et teppe. Si: «Nå kan jeg <strong>ikke</strong> se <strong>de</strong>g – <strong>men</strong> nå! (Dra<br />
opp teppet.) Gud kan se <strong>de</strong>g uansett hvor <strong>du</strong> gjemmer <strong>de</strong>g, og<br />
han vil hjelpe meg til å passe på <strong>de</strong>g.» Fortsett leken, <strong>men</strong><br />
finn på andre gjemmeste<strong>de</strong>r.<br />
3. Større barn: La <strong>de</strong>m lage et bil<strong>de</strong> eller en tegning til<br />
utklippsboken av en situasjon <strong>de</strong>r <strong>de</strong> stoler på <strong>at</strong> Gud vil ta<br />
vare på <strong>de</strong>m.<br />
■ ■ ■<br />
ONSDAG<br />
Tilbe med takk<br />
Flippip bor hjemme hos oss. Flippip er en grå, afrikansk<br />
papegøye. Han pr<strong>at</strong>er <strong>ikke</strong> like mye <strong>som</strong> <strong>de</strong> andre papegøyene<br />
mine, <strong>men</strong> han lager en <strong>de</strong>l støy når han vil uttrykke<br />
seg. Når pappa kommer hjem fra arbeid, <strong>har</strong> Flippip et spesielt<br />
pipesignal han alltid bruker. Han lager et særlig grovt bråk<br />
når han <strong>ikke</strong> liker ting <strong>som</strong> skjer rundt ham. Han bruker én<br />
lyd når han påkaller hun<strong>de</strong>n, og en annen lyd ligner nesten på<br />
naboens k<strong>at</strong>t. Flippip er tross alt en høflig fugl, <strong>som</strong> alltid<br />
husker på å takke. Han lager en kl<strong>ikke</strong>lyd for å vise <strong>at</strong> han er<br />
fornøyd, og han glemmer aldri <strong><strong>de</strong>t</strong>. Han kl<strong>ikke</strong>r takk når han<br />
får gulrøtter og friskt vann. Han kl<strong>ikke</strong>r også takk når far klør<br />
ham i halsen, eller hvis nabobarna gir ham peanøtter. Han<br />
kl<strong>ikke</strong>r takk til mor når hun gir ham biter av appelsiner eller<br />
epler. Alle får lyst til å gjøre mer for ham, fordi han er så takknemlig<br />
og <strong>ikke</strong> overser <strong>de</strong>m eller er sint, redd eller sky, slik<br />
noen av <strong>de</strong> andre fuglene mine er.<br />
Gud blir også glad når vi viser takknemlighet. Han gir oss<br />
så mange go<strong>de</strong> ting, og han liker å høre oss fortelle ham hvor<br />
gla<strong>de</strong> vi er i disse, og hvor høyt vi verdsetter ham.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: La barna få bla<strong>de</strong>r, magasiner<br />
o.l <strong>som</strong> <strong>de</strong> kan få klippe ut bil<strong>de</strong>r ifra. La <strong>de</strong>m få lime bil<strong>de</strong>r<br />
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
av ting <strong>de</strong> er takknemlige for, i utklippsboken.<br />
2. Større barn: La <strong>de</strong>m skrive i utklippsboken navn på ting<br />
<strong>de</strong> er spesielt takknemlige for, og la<br />
<strong>de</strong>m illustrere disse med tegninger<br />
eller bil<strong>de</strong>r <strong>de</strong> <strong>har</strong> klippet ut.<br />
3. Syng sangen «Gud er så<br />
god» og ta <strong>de</strong>n med i<br />
utklippsboken. La hvert<br />
barn legge til et nytt<br />
vers, <strong>som</strong> forteller noe<br />
om hvor god Gud <strong>har</strong><br />
vært imot<br />
<strong>de</strong>m.<br />
Skriv<br />
også <strong><strong>de</strong>t</strong>te<br />
inn i utklippsbøkene.<br />
Gud er så god<br />
Gud er så god<br />
Gud er så god<br />
Han er god mot meg<br />
Eksempler på vers <strong>du</strong> kan føye til:<br />
Han ga oss Pus…<br />
Han gir oss m<strong>at</strong>…<br />
Han gjør meg glad…<br />
TORSDAG<br />
Tilbe<strong>de</strong>lse med<br />
lydighet<br />
Blåen er et annet kjæledyr hjemme hos oss. Blåen er en<br />
stor, grønn papegøye med en liten blå flekk <strong>som</strong> sitter et<br />
stykke bak nebbet. Jeg synes <strong><strong>de</strong>t</strong> er merkelig <strong>at</strong> han heter<br />
Blåen, for egentlig bur<strong>de</strong> han jo hete Grønnen. Han var ti år<br />
gammel da vi overtok ham, og da var han for gammel til å<br />
bytte navn. Selv om Blåen <strong>de</strong>n første ti<strong>de</strong>n had<strong>de</strong> hjemlengsel,<br />
begynte han å bli glad i meg. Når jeg snakker til ham,<br />
blunker han med øynene mot meg og skakker på ho<strong><strong>de</strong>t</strong>. Han<br />
napper forsiktig peanøtter og appelsinskiver fra hån<strong>de</strong>n min.<br />
Han lar seg varte opp av andre familiemedlemmer også, <strong>men</strong><br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> er bare én person han <strong>har</strong> full tillit til og er helt lydig<br />
imot. Når jeg rekker ut hån<strong>de</strong>n og sier: «Blåen, kom hit!»,<br />
hopper han stille og rolig opp og setter seg på fingeren min.<br />
Når jeg rekker ut ar<strong>men</strong> og sier: «Fly, Blåen!», flyr han tilbake<br />
til buret sitt.<br />
Det er <strong>ikke</strong> vanskelig for Blåen å adly<strong>de</strong> meg når jeg leker<br />
med ham heller, <strong>men</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er vanskelig for ham når han vil<br />
gjøre noe annet. Blåen <strong>har</strong> sitt eget bur, og <strong><strong>de</strong>t</strong> er aldri lukket.<br />
Mesteparten av ti<strong>de</strong>n sitter han oppå buret eller flyr rundt og<br />
35
utforsker omgivelsene, <strong>men</strong> han misliker <strong>at</strong> andre fugler sitter<br />
på buret hans.<br />
Hver fugl <strong>har</strong> et avgrenset sted <strong>som</strong> <strong>de</strong> regner <strong>som</strong> sitt.<br />
Flippip <strong>har</strong> sitt bur, parakittene <strong>de</strong>ler ett bur, finkene et annet<br />
med to små re<strong>de</strong>r å gjemme<br />
seg i, og Frøken<br />
Kanel (en annen<br />
fugl) <strong>har</strong> en grein<br />
hun kan slå seg<br />
ned på. Vi <strong>har</strong><br />
mange greiner<br />
<strong>som</strong> alle fuglene<br />
kan få leke seg på, og <strong>de</strong>ssuten<br />
en liten fontene.<br />
Blåen tar<br />
gjerne et bad i<br />
fontenen.<br />
Men han<br />
liker <strong>ikke</strong> <strong>at</strong><br />
andre fugler<br />
gjør <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
samme!<br />
Etter<strong>som</strong> ingen<br />
av burene hol<strong>de</strong>s<br />
stengt, vil av<br />
og til <strong>de</strong> andre<br />
fuglene prøve å<br />
leke i vannet<br />
eller oppsøke<br />
<strong>de</strong>n greinen <strong>som</strong><br />
Blåen sitter på.<br />
Blåen åpner da nebbet vidt og gneldrer <strong>men</strong>s han bakser bort<br />
til <strong>de</strong>n fuglen <strong>som</strong> <strong>har</strong> krenket ham.<br />
Jeg roper til ham: «Nei, nei, Blåen! Vær snill nå!» Og Blåen<br />
vet hva <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> betyr. Han setter seg ned, lener seg bakover og<br />
lar nebbet falle ned mot brystet. Noen ganger drar han tilbake<br />
til buret sitt og setter seg <strong>de</strong>r. Det er likevel lett for ham å være<br />
snill med Frøken Kanel, for hun er en liten grå kaka<strong>du</strong>e (en<br />
slags papegøye) og Blåens beste venn. Han pleier <strong>ikke</strong> å være<br />
så vennlig mot Flippip og Nebbet og parakittene. Men når jeg<br />
ber ham om å være grei, roer han seg. Det gjør han, <strong>ikke</strong> fordi<br />
han liker <strong>de</strong> andre fuglene, <strong>men</strong> fordi han er glad i meg.<br />
Ved sin lydighet viser Blåen <strong>at</strong> han er glad i meg. Lydighet<br />
er også en måte vi kan tilbe Gud på. I Bibelen ber han oss til<br />
og med om å elske ham på <strong>de</strong>n måten: «Hvis <strong>de</strong>re hol<strong>de</strong>r<br />
mine bud, blir <strong>de</strong>re i min kjærlighet, like<strong>som</strong> jeg <strong>har</strong> holdt<br />
min Fars bud og blir i hans kjærlighet» (Joh 15,10). Noen<br />
ganger er <strong><strong>de</strong>t</strong> enkelt å være lydig mot Gud, andre ganger er<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> verre. Noen ganger får andre <strong>men</strong>nesker oss til å bli sinte,<br />
og <strong>de</strong>rfor <strong>har</strong> vi <strong>ikke</strong> lyst til å være snille mot <strong>de</strong>m. Men også<br />
vedslike anledninger skal vi høre på Jesus, og han hjelper oss<br />
til å behandle <strong>de</strong>m pent. Det gjør vi <strong>ikke</strong> fordi vi begynner å<br />
like <strong>de</strong>m med <strong><strong>de</strong>t</strong> samme, <strong>men</strong> fordi vi er gla<strong>de</strong> i Jesus.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Syng «Jeg <strong>har</strong> besluttet å følge Jesus» (Til Guds Ære,<br />
nr. 398).<br />
><br />
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0 2<br />
2. Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: La barna sitte i en sirkel.<br />
Deltakerne forteller i tur og or<strong>de</strong>n sirkelen rundt om en<br />
grunn til <strong>at</strong> <strong>de</strong> liker Gud: «Jeg er glad i Gud fordi …» La<br />
barna hol<strong>de</strong> på så lenge <strong>de</strong> klarer å finne på noe å legge til.<br />
3. Større barn: Vi bruker leken i punkt 2 i en litt annen<br />
versjon. Den første <strong>de</strong>ltakeren sier «Jeg er glad i Gud fordi<br />
…» og legger til en grunn. Den neste <strong>de</strong>ltakeren sier «Jeg er<br />
glad i Gud fordi …» og gjentar grunnen <strong>som</strong> <strong>de</strong>n første gav,<br />
og legger så til sin egen grunn. Den tredje <strong>de</strong>ltakeren nevner<br />
<strong>de</strong> to første grunnene og nevner <strong>de</strong>retter sin egen osv. Denne<br />
leken fortsetter så lenge <strong>de</strong>ltakerne greier å huske alle grunnene.<br />
(Kanskje kan <strong><strong>de</strong>t</strong> være påkrevd å prøve leken flere<br />
ganger.)<br />
4. Trafikklysspillet: Lag et trafikklys av papir og kartong<br />
eller tegn et med riktige farger: Grønt øverst, gult i midten og<br />
rødt ne<strong>de</strong>rst.<br />
Når vi kjører bil og får øye på et trafikklys, må vi se nøye<br />
etter hvilken farge <strong><strong>de</strong>t</strong> gir. Da først vet vi hvordan vi skal forhol<strong>de</strong><br />
oss, og vi adly<strong>de</strong>r så klart trafikklysene. Vi vet <strong>at</strong> hvis<br />
vi <strong>ikke</strong> gjør <strong>som</strong> trafikklysene ber oss, kan <strong><strong>de</strong>t</strong> føre til <strong>at</strong> bå<strong>de</strong><br />
vi og andre kan komme til ska<strong>de</strong>.<br />
Guds ord virker <strong>som</strong> et trafikklys. Det forteller oss hva vi<br />
bør gjøre og <strong>ikke</strong> bør gjøre for <strong>at</strong> vi skal kunne leve på <strong>de</strong>n<br />
beste, tryggeste og lykkeligste måten. Noen ganger gir<br />
Bibelen oss grønt lys (JA), <strong>men</strong>s <strong><strong>de</strong>t</strong> andre ganger lyser rødt<br />
(NEI). Noen ganger ber <strong>de</strong>n oss om å vente eller bevege oss<br />
forsiktig framover, og <strong><strong>de</strong>t</strong> er Bibelens gule lys.<br />
Hvilket lys tror <strong>de</strong>re Bibelen gir for <strong>de</strong> situasjonene <strong>som</strong> er<br />
beskrevet ne<strong>de</strong>nfor (la <strong>de</strong> større barna begrunne sine valg av<br />
lys):<br />
[a] Jeg liker <strong>de</strong>n nye småbilen til vennen min. Skal jeg<br />
st<strong>ikke</strong> <strong>de</strong>n ned i lomma mi før jeg går hjem? (Rødt – «Du<br />
skal <strong>ikke</strong> stjele»)<br />
[b] Bør vi få en liten valp <strong>de</strong>nne måne<strong>de</strong>n? (Gult)<br />
[c] Jeg <strong>har</strong> lyst til å gjøre noe spesielt for mamma for å<br />
vise henne hvor glad jeg er i henne. (Grønt)<br />
[d] Broren min får meg så sint <strong>at</strong> jeg <strong>har</strong> lyst til å sparke til<br />
ham. (Rødt)<br />
[e] Jeg vet <strong><strong>de</strong>t</strong> er tid for å gå i kirken, <strong>men</strong> jeg vil så mye<br />
heller finne frem d<strong>at</strong>aspillene mine. (Rødt)<br />
[f] Jeg er glad i frukt, særlig epler! (Grønt)<br />
Lag flere slike situasjoner. Lag også en si<strong>de</strong> i utklippsboken<br />
for «GRØNT», en for «GULT» og en for «RØDT». Tegn<br />
eller klipp og lim inn handlinger <strong>som</strong> hører til un<strong>de</strong>r disse tre<br />
fargene.<br />
FREDAG<br />
Tilbe med kjærlighet<br />
Vi <strong>har</strong> en iguana <strong>som</strong> heter Puff. En iguana er en litt stor<br />
øgle, <strong>som</strong> er ganske liten når <strong>de</strong>n kommer til ver<strong>de</strong>n,<br />
<strong>men</strong> vokser så lenge <strong>de</strong>n lever. Puff er nå blitt nesten en og en<br />
halv meter med <strong>de</strong>n lange halen sin. Puff tilhører meg, <strong>men</strong>s<br />
papegøyen Flippip tilhører mannen min. Men disse to bor i<br />
36 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
samme rom. Noen ganger besøker Flippip Puffs teppebelagte<br />
kl<strong>at</strong>retre, og andre ganger er <strong><strong>de</strong>t</strong> Puff <strong>som</strong> besøker Flippips<br />
bur og kl<strong>at</strong>regren. Det er fint <strong>at</strong> <strong>de</strong> besøker hverandre, <strong>men</strong><br />
begge vet <strong>de</strong> <strong>at</strong> <strong>de</strong> <strong>ikke</strong> må ska<strong>de</strong> hverandre og <strong>at</strong> <strong>de</strong> <strong>ikke</strong> må<br />
spise hverandres m<strong>at</strong>. Mannen min og jeg <strong>har</strong> laget disse<br />
reglene fordi vi er gla<strong>de</strong> i dyrene våre og <strong>ikke</strong> vil <strong>at</strong> noen av<br />
<strong>de</strong>m skal ska<strong>de</strong> seg. Av og til forstår <strong>ikke</strong> Puff og Flippip<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te, og da er <strong>de</strong> slemme og bryter reglene.<br />
Flippip eter papegøyem<strong>at</strong> <strong>som</strong> består av frø, tørket frukt<br />
og grønnsaker. Han liker også appelsinbiter og annen frukt.<br />
Når Bjørn, mannen min, gir Flippip epler, <strong>de</strong>ler han <strong>de</strong>m<br />
først i større stykker. Flippip liker å hol<strong>de</strong> <strong>de</strong>m i klørne og<br />
nype i <strong>de</strong>m med <strong><strong>de</strong>t</strong> kraftige nebbet sitt. Puff eter for <strong><strong>de</strong>t</strong><br />
meste grøntfor. Han elsker sal<strong>at</strong>er, så lenge <strong>de</strong> er grønne og<br />
<strong>ikke</strong> serveres med dressing. Han er også glad i raspe<strong>de</strong> gulrøtter<br />
og enkelte frukttyper, særlig liker han epler og bananer.<br />
Men appelsiner får han magetrøbbel av. Når jeg gir Puff<br />
frukt, skjærer jeg <strong>de</strong>m i veldig små biter, fordi Puff svelger<br />
m<strong>at</strong>en hel.<br />
En dag Puff besøkte Flippips bur, fikk han<br />
øye på Flippip sine eplebiter og fikk<br />
lyst på en. Han skjønte <strong>ikke</strong> <strong>at</strong><br />
Flippips eplebiter var for store for<br />
ham. Med et stort glefs hogg han tak<br />
i en bit. Plutselig ble Puff forskrekket.<br />
Han forsøkte å svelge, <strong>men</strong> klarte<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong>. Og <strong>ikke</strong> klarte han å puste heller,<br />
for eplebiten had<strong>de</strong> s<strong>at</strong>t seg fast i halsen<br />
hans. Han begynte å krafse i panikk. Jeg<br />
skjønte hva <strong>som</strong> var i veien. Puffs problem kom<br />
av <strong>at</strong> han var egoistisk og slem og had<strong>de</strong> stjålet<br />
Flippips frukt. Jeg var glad i Puff, og visste <strong>at</strong> <strong>de</strong>r<strong>som</strong><br />
jeg <strong>ikke</strong> kunne hjelpe ham, ville han dø. Men jeg var<br />
også klar over <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> kunne være farlig å hol<strong>de</strong> på med en<br />
redd iguana. Jeg ventet likevel <strong>ikke</strong> til <strong>at</strong> Puff skulle bli lei<br />
seg for hva han had<strong>de</strong> gjort eller bli redd for å ska<strong>de</strong> seg.<br />
Jeg spr<strong>at</strong>t opp fra stolen og tok Puff i ar<strong>men</strong>e mine. Han<br />
klorte og beit, <strong>men</strong> jeg gav meg <strong>ikke</strong> før jeg fikk trukket<br />
fruktbiten ut av halsen hans. Jeg blød<strong>de</strong> bå<strong>de</strong> i ansiktet og<br />
på ar<strong>men</strong>e, <strong>men</strong> Puff kunne i alle fall puste igjen.<br />
Det ser ut <strong>som</strong> om Puff husker hva jeg gjor<strong>de</strong>, for han<br />
krabber opp i stolen min og setter seg på fanget mitt. Enkelte<br />
ganger sitter han toppen av stolryggen min og hviler kjaken<br />
mot ho<strong><strong>de</strong>t</strong> mitt. En gang jeg var syk, krabbet han til og med<br />
opp i senga til meg og ble liggen<strong>de</strong> for å hol<strong>de</strong> meg med selskap.<br />
Puff brukte <strong>ikke</strong> mye tid på å synes synd på seg selv<br />
eller tenke på hvordan han had<strong>de</strong> ska<strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong>n <strong>som</strong> ville red<strong>de</strong><br />
ham. Han var bare glad i meg, rett og slett.<br />
Jesus <strong>har</strong> merker fra <strong>de</strong>n gangen han kom til jor<strong>de</strong>n for å<br />
berge oss. Han ventet <strong>ikke</strong> til han så om vi var lei oss.<br />
Han kom for å frelse oss til og med før vi ble født. Han<br />
visste <strong>at</strong> vi måtte berges og <strong>at</strong> vi ville dø uten ham. Jesus<br />
ønsker <strong>ikke</strong> <strong>at</strong> vi skal bruke mye tid på å beklage oss<br />
over hvor dårlig behandling han fikk av sitt eget folk.<br />
Han bryr seg heller <strong>ikke</strong> om <strong>at</strong> vi skal bruke tid på å sørge<br />
over <strong>de</strong> tingene vi gjør <strong>som</strong> sårer ham i dag. Han vil <strong>at</strong> vi<br />
skal være gla<strong>de</strong> i ham. På samme måte <strong>som</strong> Puff vil vi hel-<br />
■ ■ ■<br />
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
ler aldri glemme <strong>at</strong> han elsket oss så høyt <strong>at</strong> han berget oss,<br />
selv om <strong><strong>de</strong>t</strong> var svært smertefullt for ham. Og vi vil alltid<br />
elske ham, slik <strong>som</strong> Puff elsker meg.<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
Kjærlighetsbrev: Bibelen er Guds kjærlighetsbrev til oss.<br />
Han elsker <strong>de</strong>g. Det forteller han i Joh 3,16: «For så høyt <strong>har</strong><br />
Gud elsket [barnets navn] <strong>at</strong> han gav sin Sønn, <strong>de</strong>n enbårne,<br />
for <strong>at</strong> [når barnets navn] tror på ham, … skal [<strong>ikke</strong> barnets<br />
navn] gå fortapt, <strong>men</strong> ha evig liv.<br />
Barn un<strong>de</strong>r skoleal<strong>de</strong>r: Skriv Joh 3,16 i utklippsbøkene.<br />
Tegn også et hjerte og hjelp barna med å plassere et klistremerke<br />
av Jesus midt i hjertet. La barna fargelegge og pynte<br />
<strong><strong>de</strong>t</strong>te kjærlighetsbrevet til Jesus.<br />
Større barn: De kan selv skrive og pynte Joh 3,16 i<br />
utklippsbøkene sine. Oppmuntre <strong>de</strong>m så til å skrive et priv<strong>at</strong><br />
kjærlighetsbrev til Jesus, <strong>de</strong>r <strong>de</strong> forteller hva <strong>de</strong> føler for<br />
ham.<br />
37
DEN ANDRE SABBATEN<br />
Avsett tid til tilbe<strong>de</strong>lse<br />
Som jeg <strong>har</strong> fortalt, er Flippip Bjørns kjælepapegøye.<br />
Flippip er veldig glad i peanøtter. Han liker også å tygge<br />
på papegøyelekene sine og huske i tauet sitt, <strong>som</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> er knuter<br />
på. Men <strong><strong>de</strong>t</strong> Flippip er mest glad i av alt, er å være sam<strong>men</strong><br />
med Bjørn og leke med ham. Så snart Bjørn er kommet<br />
hjem, gir Flippip fra seg en lyd <strong>som</strong> varsler <strong>at</strong> «Bjørn er<br />
hjemme». Da n<strong>ikke</strong>r han på ho<strong><strong>de</strong>t</strong> og bakser med vingene.<br />
Deretter strekker Bjørn ut ar<strong>men</strong>, og Flippip flyr bort på hån<strong>de</strong>n<br />
hans og løper <strong>de</strong>rfra og opp til skul<strong>de</strong>ren på Bjørn, <strong>de</strong>r<br />
han håper han kan få bli resten av dagen.<br />
Bjørn gjør mye forskjellig fordi han er glad i Flippip. Han<br />
tar av pengene sine og kjøper papegøyem<strong>at</strong> til ham. Han gir<br />
ham fruktbiter – Flippips favorittm<strong>at</strong> er appelsinskiver. Hver<br />
gang familien <strong>har</strong> rød grapefruktjuice til frokost, sørger<br />
Bjørn for <strong>at</strong> <strong><strong>de</strong>t</strong> blir igjen en skvett til Flippip. Dette er bra alt<br />
sam<strong>men</strong>, <strong>men</strong> mer enn noe annet ønsker Flippip å være sam<strong>men</strong><br />
med Bjørn. De synger sanger sam<strong>men</strong>, og Flippip bøyer<br />
ho<strong><strong>de</strong>t</strong> opp og ned i takt med mus<strong>ikke</strong>n. Bjørn pleier å klø<br />
Flippips ho<strong>de</strong> forsiktig, og da gnir Flippip nebbet sitt mot<br />
Bjørns ho<strong>de</strong>. Enkelte ganger leker <strong>de</strong> med en liten frøball,<br />
helt til Flippip blir lei av leken og spiser opp ballen. Andre<br />
ganger slapper <strong>de</strong> bare av og ser på fjernsyn sam<strong>men</strong>. Flippip<br />
liker dyreprogram, så sant <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>ikke</strong> er med slanger, store k<strong>at</strong>tedyr<br />
og dyrleger, for alle disse skremmer ham.<br />
Vi kan gjøre mange ting for å vise Gud <strong>at</strong> vi elsker ham,<br />
slik <strong>som</strong> å være snill med andre, være lydige og gi gaver i kirken.<br />
Men først og fremst vil gjerne Gud <strong>at</strong> vi avsetter tid til å<br />
være sam<strong>men</strong> med ham. (Jo mer vi lærer oss å elske Gud,<br />
<strong>de</strong>sto mer vil vi også være sam<strong>men</strong> med ham!) Gud s<strong>at</strong>te til<br />
si<strong>de</strong> en hel dag for å være sam<strong>men</strong> med oss, og <strong><strong>de</strong>t</strong> er sabb<strong>at</strong>en.<br />
På sabb<strong>at</strong>en går vi på sabb<strong>at</strong>sskolen, vi synger for<br />
Gud, vi taler med ham, vi forteller historier om ham og vi<br />
tilbringer stille stun<strong>de</strong>r sam<strong>men</strong>. Andre ganger går vi ut<br />
og titter på <strong>de</strong> fine tingene Gud <strong>har</strong> laget for oss og forteller<br />
ham hvor gla<strong>de</strong> vi er i <strong>de</strong>m. Hva er <strong><strong>de</strong>t</strong> beste <strong>du</strong> vet å<br />
gjøre sam<strong>men</strong> med Gud på sabb<strong>at</strong>en? (Gi barna tid til å<br />
besvare <strong><strong>de</strong>t</strong>te.)<br />
TILBEDELSE I HANDLING<br />
1. Snakk om ting <strong>som</strong> Gud <strong>har</strong> skapt. Ta en tur ut i n<strong>at</strong>uren<br />
hvis været till<strong>at</strong>er <strong><strong>de</strong>t</strong>, og ta med tilbake bla<strong>de</strong>r fra trærne,<br />
kvister og andre småting. Lim <strong>de</strong>m inn i utklippsboka.<br />
2. Noen ting <strong>de</strong>re <strong>har</strong> t<strong>at</strong>t med, for eksempel bregner, vil<br />
<strong>ikke</strong> hol<strong>de</strong> seg <strong>de</strong>r<strong>som</strong> <strong>de</strong> limes inn i utklippsboken. Slike<br />
ting kan gjerne legges pent utbredd på et ark. Så kan en forsiktig<br />
ta en tannbørste med vannfarger <strong>som</strong> en hol<strong>de</strong>r 8-10<br />
cm over bregnen . Dypp tannbørsten i maling og børst <strong>de</strong>n<br />
forsiktig rundt bregnen, slik <strong>at</strong> når en fjerner <strong>de</strong>n etterpå, ser<br />
vi ty<strong>de</strong>lig hvor bregnen <strong>har</strong> ligget. På en måte får vi et<br />
avtrykk av <strong>de</strong>n. Dette medfører imidlertid litt søl, så en må ta<br />
visse forhåndsregler.<br />
3. Er været for dårlig, kan vi lære litt om stjernene. Klipp<br />
><br />
B A R N A S B Ø N N E U K E 2 0 0 2<br />
ut små stjerner av aluminiumsfolie og plasser <strong>de</strong>m på mørkt<br />
papir. De mindre barna kan lage et enkelt bil<strong>de</strong> med stjerner,<br />
<strong>de</strong> større kan ha gle<strong>de</strong>n av å avbil<strong>de</strong> enkle stjernebil<strong>de</strong>r<br />
(Karlsvognen, Store Bjørn etc. – slå opp i leksikon eller stjernehåndbøker.<br />
Kanskje noen i <strong>men</strong>igheten <strong>har</strong> litt greie på<br />
stjerner?) Lag flere stjernebil<strong>de</strong>r og prøv å lære navnene på<br />
noen av <strong>de</strong>m.<br />
4. Forestill <strong>de</strong>g <strong>at</strong> <strong>du</strong> tilbringer en ettermiddag i himmelen.<br />
Gud tilbyr seg å ta <strong>de</strong>g med til et hvilket <strong>som</strong> helst sted i universet<br />
og forklare <strong>de</strong>g alt <strong>du</strong> ber om. Hvor ville <strong>du</strong> ha likt å<br />
dra? Hva ville <strong>du</strong> <strong>at</strong> Gud skulle forklare <strong>de</strong>g?<br />
5. På <strong>de</strong>n nye jord <strong>som</strong> Gud skal skape, vil <strong>du</strong> få et rom i<br />
slottet hans. Dit kan <strong>du</strong> dra når <strong>du</strong> vil, særlig på sabb<strong>at</strong>en, når<br />
vi alle skal tilbe sam<strong>men</strong> med ham. Tenk <strong>de</strong>g <strong>at</strong> Gud ber <strong>de</strong>g<br />
om å tegne <strong><strong>de</strong>t</strong> hjemmet <strong>du</strong> ville like å bo i i uken eller <strong>de</strong><br />
gangene <strong>du</strong> <strong>ikke</strong> befinner <strong>de</strong>g i slottet sam<strong>men</strong> med ham.<br />
Hvordan ville <strong><strong>de</strong>t</strong> hjemmet se ut? Og hvor ville <strong><strong>de</strong>t</strong> befinne<br />
seg? Slipp fantasien løs og tegn ditt himmelske hjem i<br />
utklippsboken.<br />
AVSLUTNING AV<br />
BØNNEUKEN<br />
Se igjennom <strong>de</strong> fullførte utklippsbøkene sam<strong>men</strong> med<br />
barna, syng sangene og hjelp <strong>de</strong>m med å oppsummere <strong><strong>de</strong>t</strong> <strong>de</strong><br />
<strong>har</strong> lært om å tilbe Gud i løpet av <strong>de</strong>nne uken.<br />
———————<br />
Sally Pierson Dillon er frilansskribent og bor i New Market i st<strong>at</strong>en<br />
Virginia sam<strong>men</strong> med mannen Bruce,<br />
sønnene Donnie og Michael og<br />
alle kjæledyrene <strong>de</strong>res.<br />
38 A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2 ■ ■ ■
✝<br />
VI MINNES<br />
GUDRUN AARSETH, Bergen<br />
<strong>men</strong>ighet, sovnet inn <strong>de</strong>n 24. juli, nær<br />
85 år gammel. Hun var et trofast medlem<br />
av <strong>men</strong>igheten si<strong>de</strong>n hun ble døpt<br />
<strong>som</strong> 25-åring av pastor Sæbøe Larsen.<br />
Hennes liv <strong>har</strong> vært fullt av gle<strong>de</strong> og<br />
humør, noe <strong>ikke</strong> minst hennes barn og<br />
mannen Alf <strong>har</strong> nytt godt av. Utad var<br />
hun mer stille, <strong>men</strong> alltid smilen<strong>de</strong>.<br />
Hun <strong>har</strong> formidlet en "glad" kristendom.<br />
Musikk var viktig for Gudrun, og<br />
hun bidro selv med pianospill, særlig<br />
på Nordås Al<strong>de</strong>rshjem. De siste fire<br />
årene ble tunge, i<strong><strong>de</strong>t</strong> hun plutselig mistet<br />
sin kjære Alf og selv ble re<strong>du</strong>sert<br />
helsemessig. Gudrun og Alf mistet<br />
sønnen Truls da han ennå var barn. Nå<br />
går våre tanker til <strong>de</strong> andre barna,<br />
Arne, Rolf, Ruth, Hans Petter og familien<br />
forøvrig. Den 31. juli la <strong>de</strong> sin kjære<br />
mor til hvile fra Os kirke hvor un<strong>de</strong>rtegne<strong>de</strong><br />
forrettet. Vi ser frem til <strong>de</strong>n<br />
dagen da Gudruns håp om oppstan<strong>de</strong>lsen<br />
skal oppfylles. Vi lyser fred over<br />
Gudrun Aarseths minne.<br />
BJØRN EIVIND HOLM<br />
ASLAUG BORØ, født 24. august1940,<br />
sovnet stille inn torsdag 8.<br />
august 2002. Som yngst blant ni søsken<br />
vokste hun opp i <strong>de</strong>n vakre sørlandsbygda<br />
Søgne. Her møtte hun sin<br />
mann Erling, hvilket ble begynnelsen<br />
på et langt og godt ekteskap. De fikk<br />
tre barn sam<strong>men</strong>, Jan, Minda og<br />
Grete. Mens <strong>de</strong> bod<strong>de</strong> i Asker, ble<br />
Aslaugs interesse for <strong>Advent</strong>budskapet<br />
vekket; hun ble døpt av Pastor Jens<br />
Wollan i 1962. De siste årene bod<strong>de</strong><br />
familien i Grimstad, hvor Aslaug fant<br />
felleskap i Arendal <strong>Advent</strong><strong>men</strong>ighet,<br />
– <strong>ikke</strong> minst i<strong><strong>de</strong>t</strong> sykdom begynte å<br />
kreve sitt. Begravelsen fant sted fra en<br />
fulls<strong>at</strong>t Fjære Kirke utenfor Grimstad.<br />
Un<strong>de</strong>rtegne<strong>de</strong> forrettet over utvalgte<br />
håpstekster, – i tråd med avdø<strong>de</strong>s siste<br />
ønsker. Salmesang og solo/<strong>du</strong>ett, et<br />
vell av blomster og kranser, samt <strong>de</strong>n<br />
beste solskinnsdag var med til å skape<br />
en varm og verdig avreise for Aslaug.<br />
Det skjed<strong>de</strong> bare så altfor tidlig, var<br />
kom<strong>men</strong>taren. Våre bønner er for<br />
Erling, Jan, Minda og Grete, svigersønnene,<br />
svigerd<strong>at</strong>teren og barnebarna.<br />
Vi lyser fred over Aslaugs go<strong>de</strong> og<br />
håpsfokuserte minne.<br />
PER DE LANGE<br />
■ ■ ■<br />
ÅREMÅLSDAGER<br />
100<br />
MARGRETE SÆTTEM, Mol<strong>de</strong> <strong>men</strong>ighet, 11.<br />
november<br />
A D V E N T N Y T T – O K T O B E R 2 0 0 2<br />
95<br />
MALLY FISCHER, Bergen <strong>men</strong>ighet, 19. oktober<br />
90<br />
TONNY MARIE WOLDSETH, Bergen <strong>men</strong>ighet, 16. oktober<br />
ESTER EFTEDAL, Larvik <strong>men</strong>ighet, 20. oktober<br />
LYDIA NILSEN, Tønsberg <strong>men</strong>ighet, 10. november<br />
85<br />
BJØRGHILD KRISTOFFERSEN, Vest-Lofoten <strong>men</strong>ighet, 23. oktober<br />
VALBORG WISSESTAD, Porsgrunn <strong>men</strong>ighet, 24. oktober<br />
80<br />
ALFHILD KRISTINE TVEDT, Bergen <strong>men</strong>ighet, 18. oktober<br />
LILLY LEIKNY WIIK, Steigen <strong>men</strong>ighet, 21. oktober<br />
KRISTMAR PEDERSEN, Vest-Lofoten <strong>men</strong>ighet, 22. oktober<br />
OLAV DANIELSEN, Bø <strong>men</strong>ighet, 22. oktober<br />
ANNA CECILIE LOKNA, Haugesund <strong>men</strong>ighet, 9. november<br />
75<br />
MARTHA HERVIK, Haugesund <strong>men</strong>ighet, 18. oktober<br />
GERHARD SEVERIN RODAL, Kongsberg <strong>men</strong>ighet, 29. oktober<br />
PETRA ISAKSEN, San<strong>de</strong>fjord <strong>men</strong>ighet, 30. oktober<br />
KNUT EINAR NILSEN, Betel <strong>men</strong>ighet, 15. november<br />
70<br />
BRYNHILD HILDE, Stavanger <strong>men</strong>ighet, 7. november<br />
SDA<br />
Kvinneforum<br />
TEMA<br />
«Å MØTE VIRKELIGHETEN»<br />
Tid: 15.-17.november<br />
Sted: Aglo, Stjørdal<br />
Seminarer v/ Ruth Arntsen, Inger Reierson<br />
og Merethe Berger.<br />
Søndag: Spennen<strong>de</strong> hobbyarbeid<br />
Pris: kr. 550,-<br />
Påmelding: Innen 8. november<br />
Til Turid Myklebust tlf. 32121445 eller DNU<br />
tlf.32161670.<br />
ALLE DAMER VELKOMMEN!<br />
39