Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
88 KAP. 2.3<br />
skarpe skilje mellom deltakar og tilskodar. Tankegangen Hos Aristoteles er grovt<br />
formulert at det som ein lovpriser, vil ein også argumentera for. Til støtte for dette<br />
tøyer han førestillinga om kva ein dommar er. Ikkje bare dommaren i<br />
rettsforsamlinga, men einkvar som ein forsøker å overtala, er dommar. "Forholdet er<br />
det samme med festtalen. Den komponeres nemlig med henblik på, at det er<br />
publikum, der skal virke som dommer." (Aristoteles Retorik II.13.1; Vickers 1988, 54.)<br />
I staden for å skilja epideiktisk litteratur skarpt og eintydig frå annan<br />
litteratur, i staden for å sjå det epideiktiske som reindyrka fenomen, lausrive frå alle<br />
meiningsfulle samanhengar, slik som ofte skjer når det blir knytt til sofistikken og<br />
øvingsretorikken, legg Burgess vekt på at store delar av antikk (særleg gresk)<br />
litteratur inneheld eit vesentleg epideiktisk element. Dette gjeld sentrale sjangrar<br />
som historiografi, filosofi, poesi, osv. Det omfattar ikkje minst ein filosof som Platon:<br />
Taking the term "epideictic" in its widest application - a style of prose in which<br />
ornateness is introduced in a conscious effort to please, Plato is a most conspicuous<br />
example of its use (Burgess 1902, 215).<br />
Særleg er denne vektlegginga av eit epideiktisk element i filosofi eit interessant<br />
korrektiv til den sterke trongen til polarisering mellom retorikk og filosofi som har<br />
vore rådande i både eldre og nyare tid.<br />
Burgess avviser dei utbreidde førestillingane om ein "rein" og snever kategori,<br />
bare orientert mot pynt, leik, spel. Han ser heller ikkje sofistikken og<br />
øvingsretorikken som representative for epideiktisk litteratur, men åtvarer i staden<br />
mot å gi desse tradisjonane for stor betydning. Det han argu menterer for, er ein vid<br />
kategori som rommar eit tematisk mangfald.<br />
Thus epideictic oratory varies greatly in the themes which it may treat. According to one<br />
conception, it had a comparatively narrow field into which praise and blame entered as a definite<br />
and easily distinguishable, usually the most prominent, element. This was especially true of its<br />
earlier theoretical treatment. Its practice was always wider than its theory. There was also the more<br />
comprehensive view by which it came to include the "occasional speech" of almost endless variety<br />
in theme and treatment. This is illustrated to some extent in the time of Socrates, but more<br />
especially in the period known as the second Sophistic. (Burgess 1902, 96.)<br />
Grunntanken er at eit element av framsyning kan gjera seg meir eller mindre<br />
gjeldande. På grunnlag av sin inklusive definisjon deler han det epideiktiske feltet i<br />
tre. (1) "that [class] characterized by elevation of subject and a certain practical<br />
application usually arising from the admixture of the deliberative