Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
48 KAP. 2.1<br />
Eg skal kort trekka fram to eksempel på korleis Brandes konkretiserer den<br />
klassisistiske åndsform som hemmande. I historieverka viser Holberg seg som<br />
utprega representant for klassisismen, hevdar Brandes. Holberg er ikkje<br />
kjeldekritikar, hans arbeidsmåte er ikkje systematisk kritikk av eit overlevert<br />
kjeldemateriale, med drøfting av kva som er sant etter metodisk aksepterte<br />
kriterium. Han prioriterer eller vel ut eit interessant og tankevekkande innhald og gir<br />
dette ei klar, enkel, fyndig og levande framstilling. Klassisismens historiografi viser<br />
seg som særleg hemmande ved si manglande evne til å leva seg inn i fortida. Fordi<br />
han forstår bare med fornufta, kan Holberg bare forstå si eiga tid (164), og teiknar<br />
såleis oldtida i kostymar frå det 18. hundreåret. (Dette er eit vanleg ankepunkt mot<br />
historieskrivinga på 1700-talet; Brandes målber historismens kritikk av opplysningas<br />
historiografi.)<br />
Også i omtalen av komedien understreker Brandes korleis klassisismen virkar<br />
hemmande på det diktariske uttrykket. F. eks. blir einskapskrava i dramaet forstått<br />
på grunnlag av ein motsetnad mellom mangfaldig liv og rigide former.<br />
Livets Uorden, dets Formløshed og brogede Mangfoldighed, som Shakespeare fryder sig over og<br />
boltrer sig i, er i Gjengivelsen den klassiske Dramatiker imod, ganske ligesom den udefinerlige<br />
Helhed, den fuldstændige Organisme af Egenskaber og Særegenheder i Regelen unddrager sig<br />
hans Opfattelse. (Brandes 1884, 156.)<br />
Og det er den same motsetnadsfiguren som styrer i spørsmålet om<br />
personkarakteristikk:<br />
Men agter man nøjere paa hans Fremgangsmaade ved Hovedfigurerne, opdager man, at han som<br />
klassisk Digter udstykker Indtrykket, af det fuldstændige, stereoskopisk sete Billede hyppigst kun<br />
faar fat paa en enkelt Hovedegenskab som Stundesløshed, Snaksomhed eller Praleri, former hele<br />
den iagttagne Karakter om denne Egenskab og nu stiller Skikkelsen i en Krydsild af<br />
Ræsonnementer over dens paafaldende Ejendommelighed, hvis Oprindelse vi ikke medopleve,<br />
men som bliver sig lig Komedien igjennom. (Brandes 1884, 139)<br />
Rigide former og konvensjonar stengjer for inntrykk av mangfaldig liv.<br />
Norma i den klassisistiske komedien er eit polert språk utan blikk for livet. Brandes<br />
kallar dette normalspråket "oratorisk". Uansett kva komedien måtte dreia seg om, er<br />
evna til å tala den same; framstillinga og foredragets kunst er noko alle har ibuande<br />
seg. Ein Henrik og ei Pernille (tenestefolka i Holberg-komedien) "ere skaarne for<br />
Tungebaandet, som vare de Advokater"; "deres Monologer ere ikke sjældent en hel<br />
Holbergsk Epistel og Dialogen nærmer sig paa de afgjørende Steder til et oratorisk<br />
Dystløb" (147-148). Handlinga i komedien er strukturert som ei provføring, og denne<br />
planen er "[…] saa stiv, at den bøjer