Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
IDEALITET 45<br />
Det spørsmålet som eg brukar som bakteppe i gjennomgangen, er: I kva grad<br />
støttar Holberg seg på tradisjonen når han utviklar sin essayistikk? Skriv han etter<br />
mønster frå overleverte tekstar og sjangrar, eller utviklar han noko nytt som bryt<br />
med overleveringa? Spørsmålet blir ikkje stilt for å drøfta om Holberg er gammal<br />
eller ny, heller ikkje for å gi ytterlegare bidrag til den allereie omfattande<br />
dokumentasjonen av kjelder og førelegg. Eg stiller spørsmålet dels fordi det<br />
reflekterer at store delar av Holberg-forskinga har vore klassisistisk og komparativt<br />
orientert, dvs. lagt vekt på den litterære tradisjonen som forklaringsfaktor, men vel<br />
så mye fordi det opnar for nye problem. Dei tre omtalane nedanfor har som<br />
fellestrekk at dei ser forholdet til tradisjonen etter mønster av ein frigjeringsmodell,<br />
dvs. at lausriving frå overlevering og førelegg blir forstått som fullbyrding av<br />
forfattarrolla. Ein slik modell, som sjølvsagt er problematisk innanfor ein klassisistisk<br />
horisont, gjer seg gjeldande i ulik grad og på ulike nivå. Brandes taler vagt om<br />
åndsform, Fjord Jensen i hovudsak om sjanger, Billeskov Jansen mest om stader i<br />
teksten som har påvislege førelegg i andre tekstar.<br />
Brandes<br />
Festskriftet frå 1884 (Brandes 1884) er framleis - sa Rubow i 1928 (Rubow 1949) - den<br />
beste vegen inn i Holbergs store forfattarskap. Så kan ein spørja om ein slik dom kan<br />
gjerast gjeldande også for den essayistiske delen av forfattarskapen? Festskriftet har<br />
ikkje særleg mye direkte omtale av den reflekterande prosaen, bare ein kort - og<br />
delvis avvisande - omtale av MTkr, for ein god del knytt til eit einaste stykke, MTkr<br />
I.171.<br />
Undertiden kunne de Gjenstande, som de Moralske Tanker behandle, synes altfor middels, altfor<br />
nærliggende; vi vide, at man ikke bør gifte sig altfor gammel, at man hverken bør være en Laps<br />
eller unødigt trodse Moden, at man hellere bør stræbe at udmærke sig ved Fortjenester end ved en<br />
Rang, at Venskab ikke bør være Sammenrottelse o.s.v., men Afhandlingen om Ægteskab i<br />
"Moralske Tanker" er ligefuldt saa sundt tænkt, saa mesterligt skrevet, saa vittig i sit<br />
Ræsonnement, saa digterisk overgiven i sit skjønhedsdyrkende Slutningsforslag om de smukke<br />
Pigers Bevarelse i ugift Stand til Ziir for Staden, at ingen nok saa dyb Tanke kunde udøve større<br />
Tiltrækning eller indpræge sig stærkere end denne en Verdensmands Bekjendelse, og<br />
Afhandlingerne om den falske Gudsfrygt, der nu synes os saa selvfølgelige, have engang været<br />
dristige og ere vittige endnu.<br />
Vi Nulevende maa overhovedet overfor Holberg aldrig glemme, at hvad der nu er for sandt til<br />
at siges, engang har været et Paradox, og at det er Holberg, der har havt Mod til at tage vore<br />
moralske og æsthetiske Livssandheder op som Paradoxer og holde Pinen ud, indtil de bleve<br />
Truismer. Han stod overfor et Publikum, hvem han maatte give sin Satire ind med Skeer og banke<br />
sin Moral ind i Hovedet. (Brandes 1884, 177-78.)