Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
INNLEIING 25<br />
dette "motsette" språket innanfor litteraturen, nærmare bestemt i klassisistisk<br />
litteratur, slik at grensa ikkje går mellom litteratur og det som ikkje er litteratur, men<br />
mellom eit moderne og eit gammaldags (eller klassisistisk) tekstbegrep. Her er eit<br />
par eksempel på at den klassiske teksten blir omtalt som motstykke til eit modern e<br />
litteraturbegrep.<br />
[Den klassiske] tekst forutsetter at det skriftlige budskap er artikulert på samme måte som tegnet:<br />
på den ene side signifikanten (det materielle ved bokstavene og deres sammenlenkning i ord,<br />
setninger, avsnitt, kapitler), og på den an nen signifikatet, som er den på samme tid originale,<br />
entydige og endegyldige betydning, bestemt av nøyaktigheten i de tegn som formidler den. Det<br />
klassiske tegn er en lukket enhet som derved stanser betydningen og hindrer den i å vibrere, splitte<br />
seg opp og komme på avveie. Slik er det også med den klassiske tekst, som lukker verket, lenker<br />
det til bokstaven og legger det tett inntil signifikatet. (Barthes 1991, 71.)<br />
Barthes taler ein stad om ei tradisjonell skriveøving i fransk skole, "réduction du<br />
texte". Den går ut på å forkorta eller "kondensera" ein tekst, ein aktivitet som han<br />
meiner samsvarer med klassisismens tekstbegrep. Til grunn for øvinga ligg det han<br />
kallar resyméets ideologi.<br />
På den ene side har vi "tanken", budskapets objekt, handlings- eller kunnskapselementet, den<br />
transitive eller kritiske styrke, og på den annen side "stilen", en ornamentering som tyder på<br />
luksus, fritid og følgelig også overfladiskhet. Å skille tanken fra stilen er på sett og vis å befri<br />
diskursen for dens sakrale påkledning, å sekularisere budskapet […]; "formen" blir ansett som<br />
sammenpressbar, og sammenpressingen blir ikke sett på som skadelig i vesentlig grad: Betraktet<br />
på avstand, sett fra vårt vesterlandske utgangspunkt - er det egentlig noen særlig forskjell mellom<br />
et hode på en levende jivaro og et innskrumpet jivarohode? (Barthes 1994, 74.)<br />
Det som går tapt med resyméet, er "supplementet", dvs. "stedet hvor språket settes<br />
på spill: Sammendraget er en fornektelse av skriften". (Barthes 1994, 74.) Ei<br />
utradering av uttrykket - som resyméet inneber - er ei utradering av tekstens<br />
mangfald av betydning.<br />
Litteraturbegrepet til Barthes er basert på polariseringa eintydig-mangetydig.<br />
Det dreiar seg ikkje bare om å sjå eitt begrep tekst som forskjellig frå eit anna begrep<br />
tekst på grunnlag av ein binær opposisjon. Det er heller slik at det eine begrepet<br />
inkluderer - eller fortærer - det andre. Ei slik spenning mellom tradisjonell og<br />
moderne tekstoppfatning er også nedfelt i den tekstdefinisjonen Barthes låner frå<br />
Julia Kristeva: "Vi definerer Teksten som et translingvistisk apparat som<br />
redistribuerer språkets orden idet det setter en kommunikativ tale som sikter mot<br />
direkte informasjon i relasjon til forskjellige fortidige eller synkrone utsagn" (Barthes<br />
1991, 74). I sekvensen "en kommunikativ tale som sikter mot direkte informasjon" ser<br />
ein avteikna ei tradisjonell tekstoppfatning,