Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Res-verba som tema i Moralske Tanker<br />
ENKEL STIL 249<br />
Idealet om eit enkelt språk er nedfelt i eit par gjennomgåande tema i MTkr, res-verba<br />
og qvid pro qvo.<br />
Res-verba - sak og språk - temaet dukkar opp i dei fleste samanhengar, anten<br />
det er snakk om velstand og lykke (MTkr I.109), om kva som sømer seg (MTkr II.84),<br />
framskritt og tilbakeskritt (MTkr III.41) eller gudsfrykt (MTkr IV.168), osv.<br />
villeiar:<br />
Vanlegvis er det tale om eit motsetnadsforhold; saka er det viktigaste, språket<br />
En god Sag forsvarer sig selv, og behøver ingen Talsmand. Apologie opvækker ikkun<br />
Mistanke. Naar en Kræmer roser sine Varer, begynder jeg at tvivle om deres<br />
Vigtighed, og, naar min Debitor sværger paa, at han er en ærlig Mand, opsiger jeg ham<br />
Capitalen. (MTkr I.116, 106-107.)<br />
Når Holberg kjem inn på forholdet sak-språk, talar han ofte om noko som manglar. I<br />
"Forberedelse" til MTkr kritiserer han franske moralistar fordi "de see meere efter<br />
Formen, end efter Materien. Stiil og ziirlige Talemaader er det som staaer dem mest<br />
for Øyene" (15). Fenelon manglar originalitet og utmerkar seg utelukkande "ved sin<br />
behagelige Skrivemaade, og ved den Tone han haver sat paa sit Verk" (11). MTkr<br />
III.14 omtaler reglar for rim og rytme i poesien som eit hinder for kreativitet, og<br />
omsynet til desse reglane fører til at forfattarane "derved aldeeles [har] opofret<br />
Materien"(240). "Hvad Virkning Riimene have, sees fornemmeligen af vore<br />
Aandelige Sange, hvoraf mange formedelst Rimenes Tvang ere bleven saaledes<br />
defigurerede, at liden eller ingen Meening derudi findes" (242). MTkr III.91 dreiar seg<br />
om historieskriving, bl.a. med kritikk av den "Constantinopolitanske Historie" som<br />
synest skriven meir for å bli sungen enn lesen, og som har ein altfor høgttravande<br />
stil: "i Steden for at sige, at en døde, siges der, at han nedsteg til det Sted, hvorfra ingen<br />
igien opstiger; og i Steden for at sige: han eller den vidste intet deraf, exprimerer man<br />
sig saaledes: det var ham ligesaa vanskeligt at vide eller sige, som det er GUd let at sige,<br />
hvor mange Draaber Havets Vand bestaaer af (308)". Eit mye brukt bilete ikkje bare på<br />
veltalenhet, men på (mis)forholdet mellom res og verba er skjøka, eller den utspjåka<br />
kvinna. "En vis Philosophus ligner Talekonsten ved Fruentimmerets Sminke. Den<br />
sidste forblinder Øjene; den første forblinder Sindet."(MTkr I.5, 40). "Man kand med<br />
ingen bedre ligne en Panegyrist, end med en Skiøge, der søger ved alle Caresser at<br />
bringe Ungdommen paa onde Veje *