Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ENKEL STIL 235<br />
Til tross for problem gir teorien til Croll etter mitt syn ei verdifull avkasting<br />
når den blir brukt på Holbergs reflekterande prosa. For å gjera nærmare greie for<br />
dette, må eg sjå litt meir detaljert på kva hovudproblemet hans eigentleg går ut på:<br />
Førestillinga om enkel stil kviler hos han i hovudsak på to distinksjonar.<br />
For det første motsetnaden mellom transparent og opak (eller klar og dunkel,<br />
eller vertikal og horisontal). Dette er relasjonar som er motsetnader, dvs. gjensidig<br />
utelukkande kvarandre.<br />
For det andre distinksjonen mellom sansemessig og tankemessig orientering,<br />
presisert ved hjelp av skiljet mellom tale og skrift: Ein stil innretta mot det<br />
sansemessige opererer på språket som stoff, substans, materiale, og vil for<br />
talespråkets vedkommande derfor i all hovudsak dreia seg om lyd. Både periodisk<br />
prosa hos Cicero og dei såkalla gorgianske figurar (hos Gorgias) er veleigna<br />
eksempel, begge er lyd-figurar i utprega grad.<br />
Denne presiseringa av det sansemessige aspektet ved språket er ganske<br />
annleis den ein finn hos Gérard Genette (ovanfor kap. 3) der skiljet i hovudsak gjekk<br />
mellom tanke på den eine sida og førestilling, imaginasjon på den andre.<br />
(Variasjonen dei to imellom betyr neppe at dei har ulike oppfatningar av det<br />
sansemessige ved språket, men først og fremst at dei er ute i ulike ærend og dermed<br />
plasserer spørsmålet i ulike kontekstar. Som bestemmande faktorar for prosastil<br />
stiller Croll i fokus forholdet mellom tale og skrift og forholdet mellom retorikk og<br />
filosofi; Genette skil mellom eit inklusivt og eit eksklusivt figur- og litteraturbegrep.)<br />
Legg ein todelinga til Croll "over" todelinga til Genette, blir resultatet ei<br />
tredeling, tre slags figurar, eller tre orienteringar som figuren kan ha: Den kan vera<br />
(1) noko for det indre blikket, (2) noko for tanken, (3) noko stoffleg-ornamentalt.<br />
Tredelinga nyanserer biletet av Holbergs prosa. Alle desse orienteringane gjer seg<br />
sterkt gjeldande hos han, og det er ei nærmare bestemming av måten dette skjer som<br />
kan gjera synleg prosaen som tvetydig eller motsetnadsfull med omsyn til stil. Når<br />
det gjeld det første punktet - orienteringa mot førestillingar - skal eg ikkje legga fram<br />
noko ut over den omtalen som blei gitt av metafor, samanlikning og eksempel<br />
ovanfor (kap. 3), der konklusjonen var at Holbergs bruk av slike grep gjer prosaen<br />
hans enkel, i tydinga transparent. Men dette skaper ikkje noka kjensle av figur; viss<br />
me held på denne kjensla som avgjerande kriterium og "ytste argument", blir det<br />
også rimeleg å hevda at ein i tilfelle som dette ikkje har med figur å gjera. Det som<br />
ser ut som figurar, ser bare slik ut i det ytre, men er det i realiteten ikkje.