Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
220 KAP. 5.2<br />
Sandhed, og ikke for at forsvare antagne Meeninger, vilde de være af stor Nytte"<br />
(MTkr I.158, 132-33). I dette ligg eit forsøk på nyansering, differensiering, på ikkje å<br />
sjå alt under eitt, men halda frå kvarandre ting som elles kunne synast like. Men ved<br />
sida av eller parallelt med denne differensieringa er det også ein tendens til å tilsløra<br />
motsetnader, og det er denne tilsløringa som gjer spissformuleringane moglege.<br />
Sentensen i innleiinga seier at den som innrømmer at han er slått, går som sigerherre<br />
frå disputasen. Dette bli gjentatt i utgreiinga:<br />
Enhver vilde holde sig det for en Ære at staae fra sin Meening, saa ofte han anderledes<br />
blev overbeviset: ja en Præses ville ofte clausulere sin Tale med Taksigelse til<br />
Opponentes, at de ved grundige Objectioner havde bragt ham af Vildfarelse; fornuftige<br />
Tilhørere vilde ogsaa Priise ham derfore, og ansee ham nedstige af Cathedra, som en<br />
Overvinder, just fordi han bekiendte sig at være overvunden. (MTkr I.158, 131-32.)<br />
Til grunn for påstanden - at kandidaten er "Overvinder, just fordi han bekiendte sig<br />
at være overvunden" - ligg ein tvetydig bruk av ordet "å vinna", eller til førestillinga<br />
om siger, nærmare bestemt skilnaden mellom på den eine sida å vinna eller nå fram<br />
til ny innsikt og på den andre sida å vinna ordtevling, eller mellom å vinna over seg<br />
sjølv og å vinna over ein motstandar. Teksten tilslører desse skilnadene, og det er i<br />
kraft av denne tilsløringa at det blir mogleg å påstå at tap er siger og siger tap.<br />
Eksempel på feilslutning ved fleirtydighet finn ein også i MTkr I.5. Forutan<br />
opningssetninga ("Studeringer kand deeles udi fornødne, nyttige og skadelige") kan<br />
stykket delast i tre avdelingar, kvar knytt til ein generell påstand: (1) Moral kjem<br />
foran teologi; barn må først gjerast til menneske, deretter til kristne. (2) Bønder<br />
likestilte med filosofar. (3) Når studium blir overdrivne, er dei skadelege. Det er i<br />
første omgang den andre delen eg skal omtala nærmare.<br />
Påstanden om at bønder kan likestillast med filosofar, blir omtalt som eit<br />
paradoks, rett nok ikkje med reine ord, men ved nokså "gjennomsiktig" omskriving:<br />
"Jeg veed vel, at saadan Meening holdes for egen og u -rimelig. Men alt hvad som er<br />
almindeligt, er ikke altid rimeligt". Det er handteringa av skiljet mellom teori og<br />
praksis som gjer den paradokse påstanden mogleg. Skiljet blir først brukt om ulike<br />
tradisjonar innanfor matematikk-faget.<br />
Jeg vil ikkun alleene herved erindre om Vildfarelse hos de ældste Philosophi, i det de<br />
have giort sig langt anden Idée om Mathematiquens Værdighed, end man nu<br />
omstunder giør: thi de have holdet for, at det var en Philosopho u -anstændigt at<br />
bemænge sig med andet end Theorie, og anseet Praxin eller Mechanicam, som