Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
Eiliv Vinje - Universitetet i Bergen
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
204 KAP. 5.2<br />
Det er en Haanhed at see Mennesker nedsiunkne udi Vildfarelser, som utallige<br />
daglige Prøver og Exempler legge for Øjene (MTkr III.6, 236).<br />
Saadant seer man dog […] dagligen at skee, efterdi man ikkun løsligen anseer Tingen,<br />
og examinerer ikke Tingens Aarsag. Man maa vel forundre sig over, at, efter saa<br />
mange Experiencer og saa mange moralske Skrifter, som dagligen komme for Lyset,<br />
ikke alleene Læge, men end ogsaa Lærde kand hænge udi saa mange Vildfarelser […].<br />
(MTkr III.6, 236-37.)<br />
Jeg kunde fremføre adskillige andre Vildfarelser, som begaaes udi deslige Domme,<br />
men det vilde blive for vidtløftigt. Jeg siger derfor alleene, at man maa forundre sig<br />
over, at saa grove Vildfarelser ved saa mange moralske Skrifter, som dag ligen komme<br />
for Lyset, ikke for længe siden reent have været udrøddede. Men, saasom de fleeste<br />
Moralister agere heller Declamatores end Lærere, heller paa en oratorisk Maade afmale<br />
Dyder og Laster, heller beflitte sig paa pyntet Stiil og artige Indfald, heller rette sig<br />
efter en hver Nations Smag, end efter Raison, ja heller stræbe at behage end at<br />
undervise, og at legge for Dagen de Vildfarelser, som herved begaaes, saa hænger<br />
man stedse udi samme Vankundighed. (MTkr III.6, 237.)<br />
Udi de fleste udpyntede m oralske Skrifter, som komme for Lyset, finde vi<br />
Opmuntring til Dyder, og Formaninger at holde os fra Laster: men vi lære ikke altid,<br />
hvorudi Dyder og Laster ret bestaae; i det ringeste undervises vi ikke ret udi de<br />
Vildfarelser, som derved begaaes. Thi man seer Folk udi Hobetal at practicere Udyd<br />
alleene af U-videnhed, og at de ikke kand giøre ret, efterdi de ikke vide hvad U -ret er.<br />
(MTkr III.6, 237-38.)<br />
Det er af saadan Uvidenhed, at et Menneske dømmer vrangeligen om et andet […]<br />
(MTkr III.6, 238).<br />
Markeringa av paradokset blir på denne måten eit framtredande trekk ved stykket.<br />
For kvar påstand som blir sett fram i det aktuelle spørsmålet, blir det lagt til også ein<br />
annan påstand: dette tar folk flest ikkje tilstrekkeleg omsyn til, dvs. dette er eit<br />
paradoks. Stykket handlar såleis ikkje bare om sinn og sjukdom; det tematiserer også<br />
si eiga handling: å vurdera sed og skikk og å tala mot vanleg oppfatning. Denne<br />
sjølvkommentaren ligg ikkje utanfor eller bortanfor innhaldet i stykket, men er ein<br />
vesentleg del av dette.<br />
Også i MTkr som heilskap finn ein ei rekke gjentakingar og variantar av<br />
setninga "Dette tage Folk dog gemeenligen ikke i agt […]". Her er dei stadene der<br />
uttrykket ikke tage i agt er brukt på denne måten.<br />
Derforuden de, som forekaster mig saadant, give ikke agt paa, at jeg ej agerer en<br />
Censor eller Postillant, men en Sandheds Eftersøger, der stræber at legge for Dagen de<br />
Vildfarelser, som jeg selv haver stukket udi, og hvori jeg merker, andre at være<br />
nedsiunkne […] (MTkr I.82, 61)