Hvite krematorier : Dikt fra Stalins GULagleirer
Poetisk dokument over Stalins GULagleire. En samling dikt av polske fanger i Stalins gruvekkende slaveleirer i Sibir og et fyldig forord av gjendikterne, gjør «Hvite krematorier» til et poetisk dokument over et av de verste kapitlene av menneskelig lidelse i moderne tid. Bare i Kolyma, av forskere kalt Auschwitz uten ovner, mener uavhengige forskere tallet på fanger ikke var mindre enn 2,3 millioner! I 2020 er det 80 år siden Sovjets første store deportasjon. Det er naturligvis på grensen til det usannsynlige at fanger som levde og døde under ubeskrivelige forhold i det sibirske isødet, maktet å uttrykke sine innerste tanker og følelser i dikt. Like fullt finnes det en rekke dikt som fanger skrev, først og fremst under selve oppholdet i leirene, men også i ettertidens traumatiske lys. For noen har dette blitt til markante forfatterskap. Disse rystende glimtene fra GULagleirene ble i all hovedsak skrevet av kvinner, ofte mødre med små barn. Mange av disse var tvunget til å se sine mindreårige dø av underernæring og kulde. Under lidelsene ligger hele tiden drømmen om en gang å få vende tilbake til fedrelandet Polen, holdt oppe av en urokkelig gudstro. Kanskje er trofastheten til det gode en nøkkel til å forstå troens overlevelse. Som her i diktet «Bønn på vei til eksil», 1942: Jeg er et kornaks som ble kuttet med sigd fra rugåkeren / en fremmed hånd ønsket å knuse meg og så meg dypt i svart jord. / Jeg lover Deg, jeg skal ikke engang spire som tynne gresstrå, / jeg skal visne dersom det er Din vilje, å Du Ufattelige …! At Polen i dag er under press i spørsmål om menneskerettigheter, burde ikke forhindre at man markerer dette tragiske kapitlet i menneskehetens historie til visdom for nye generasjoner. Så er det å håpe at man lærer av sin egen lidelse og er tro mot det gode som dikterjeget i «Bønn på vei til eksil». Gjendikterne: Danuta Palinska er overlege i psykiatri og bosatt i Molde. Cand. philol. Jostein Sæbøe er en av grunnleggerne av Bjørnsonsfestilvalen i Molde og står bak en rekke gjendiktninger. Han er nå bosatt i Vestby. Hvite krematorier : Dikt fra Stalins GULagleirer ISBN 978-82-92922-67-5 | 80 sider | Også utgitt som e-bok
Poetisk dokument over Stalins GULagleire.
En samling dikt av polske fanger i Stalins gruvekkende slaveleirer i Sibir og et fyldig forord av
gjendikterne, gjør «Hvite krematorier» til et poetisk dokument over et av de verste kapitlene av
menneskelig lidelse i moderne tid. Bare i Kolyma, av forskere kalt Auschwitz uten ovner, mener
uavhengige forskere tallet på fanger ikke var mindre enn 2,3 millioner!
I 2020 er det 80 år siden Sovjets første store deportasjon. Det er naturligvis på grensen
til det usannsynlige at fanger som levde og døde under ubeskrivelige forhold i det
sibirske isødet, maktet å uttrykke sine innerste tanker og følelser i dikt. Like fullt
finnes det en rekke dikt som fanger skrev, først og fremst under selve oppholdet i
leirene, men også i ettertidens traumatiske lys. For noen har dette blitt til markante
forfatterskap.
Disse rystende glimtene fra GULagleirene ble i all hovedsak skrevet av kvinner, ofte
mødre med små barn. Mange av disse var tvunget til å se sine mindreårige dø av
underernæring og kulde. Under lidelsene ligger hele tiden drømmen om en gang å få
vende tilbake til fedrelandet Polen, holdt oppe av en urokkelig gudstro. Kanskje er
trofastheten til det gode en nøkkel til å forstå troens overlevelse.
Som her i diktet «Bønn på vei til eksil», 1942:
Jeg er et kornaks som ble kuttet med sigd fra rugåkeren / en fremmed hånd ønsket å knuse meg og så meg dypt i svart jord. / Jeg lover Deg, jeg skal ikke engang spire som tynne gresstrå, / jeg skal visne dersom det er Din vilje, å Du Ufattelige …!
At Polen i dag er under press i spørsmål om menneskerettigheter, burde ikke forhindre at man markerer dette tragiske kapitlet i menneskehetens historie til visdom for nye generasjoner. Så er det å håpe at man lærer av sin egen lidelse og er tro mot det gode som dikterjeget i «Bønn på vei til eksil».
Gjendikterne:
Danuta Palinska er overlege i psykiatri og bosatt i Molde. Cand. philol. Jostein Sæbøe er en av grunnleggerne av Bjørnsonsfestilvalen i Molde og står bak en rekke gjendiktninger. Han er nå bosatt i Vestby.
Hvite krematorier : Dikt fra Stalins GULagleirer
ISBN 978-82-92922-67-5 | 80 sider | Også utgitt som e-bok
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Hvite</strong><br />
KREMATORIER<br />
<strong>Dikt</strong> <strong>fra</strong> <strong>Stalins</strong> <strong>GULagleirer</strong><br />
norsk gjendiktning ved<br />
danuta palinska og jostein sæbøe<br />
efrem
<strong>Hvite</strong> <strong>krematorier</strong>
<strong>Hvite</strong> <strong>krematorier</strong><br />
DIKT FRA STALINS GULAGLEIRER<br />
Norsk gjendiktning ved<br />
Danuta Palinska og Jostein Sæbøe<br />
efrem 2020
«Hvis jeg glemmer dem, himmelske Herre, glem meg»<br />
Fra Dziady av Adam Mickiewicz
innhold<br />
Forord | <strong>Dikt</strong> <strong>fra</strong> GULag? 7<br />
Litani for de landsforviste 15<br />
Bønn på veg til eksil 16<br />
SOS 17<br />
Sibirsk engel 18<br />
Vuggevise for sønnen min (Til lille Danek) 19<br />
Jeg anklager 20<br />
Tyfus 22<br />
Samtaler med mor 25<br />
Den hvite døden 27<br />
Sibirsk vuggesang 30<br />
Jeg ville fortelle deg 32<br />
Julesang <strong>fra</strong> Sibir 33<br />
Er det vind …? 35<br />
Golgata 37<br />
Anna 39<br />
Mitt første dikt 40<br />
Kolyma 42<br />
Jeg er nettopp kommet tilbake 43
Lacrimoso for Polen 45<br />
Sibir 47<br />
Denne mannen … 49<br />
<strong>Hvite</strong> <strong>krematorier</strong> 50<br />
Samtale mellom polske byer om natten 10. februar 1940 53<br />
Rosenkrans. Til Adam Lewicki. 56<br />
Mamu 57<br />
Uten tittel 60<br />
Dette huset 61<br />
Sibirakkers samling 62<br />
Over Volyn. Til folkene <strong>fra</strong> Volyn 64<br />
Testamentet 66<br />
«Dumka» i eksil 1833 67<br />
Forfatteropplysninger 71<br />
Kildeopplysninger 75
DIKT FRA GULAG?<br />
Denne boken er en samling utvalgte dikt i norsk gjendikting<br />
<strong>fra</strong> polsk, dikt skrevet av og om polakker som var blitt deportert<br />
til <strong>Stalins</strong> slaveleirer i ulike områder i Sibir. Leirsystemet er<br />
kjent under fellesbetegnelsen GULag, og deportasjonen av polske<br />
statsborgere skjedde for det meste i første del av 1940-årene.<br />
Man kan saktens spørre: <strong>Dikt</strong> skrevet av fanger i <strong>Stalins</strong> GU-<br />
Lagleirer? Selve tanken kan virke som en galgenhumoristisk<br />
spøk, for hvordan kan landsforviste mennesker som lever under<br />
ekstrem lidelse og umenneskelige kår, finne anledning og overskudd<br />
til å uttrykke sine innerste tanker og følelser i dikt? Like<br />
fullt er det et faktum at flere av fangene i det sibirske isødet har<br />
etterlatt seg dikt som enten ble skrevet under selve oppholdet<br />
i leirene eller i ettertidens tilbakeskuende og traumatiske perspektiv.<br />
Naturlig nok er dette tekster med et helt spesielt preg<br />
og en felles tematikk, grunngitt i en felles skjebne, skapt i grenseområdet<br />
mellom undergang og overlevelse, mellom liv og død.<br />
Kan hende ble det å skrive dikt for noen av fangene en desperat<br />
måte å klamre seg til livet på, en måte å gi en uendelig sorg og<br />
bunnløs fortvilelse materie og fasong ved å feste det til skrift, til<br />
språket. For ettertiden er diktene også en viktig dokumentasjon<br />
7
når det gjelder livet, ikke minst følelseslivet, for enkeltmennesker<br />
i leirene.<br />
Av en rekke forskjellige emner som diktene handler om, er det<br />
særlig tre som skiller seg ut. Det ene er dikt hvor barn opptrer,<br />
og hvor foreldrene ( i særlig grad mor) er vitne til at barnet lir<br />
en langsom sultedød eller omkommer av frost eller sykdom. Det<br />
andre emneområdet er det intense savnet av hjemlandet, et Polen<br />
som rundt andre verdenskrig ble en kasteball i krigsherrenes spill<br />
om landegrenser og tilhørighet. For det tredje må man også nevne<br />
det sterke innslaget av en urokkelig gudstro som gjennomsyrer<br />
de fleste diktene uavhengig av emneområde. I alle tilfellene<br />
handler det om uvanlig sterke emosjonelle tilstander som<br />
naturlig nok preger både form og innhold i diktene. Likevel er<br />
det beundringsverdig å se hvor mange av forfatterne som evner å<br />
skape et poetisk uttrykk som står på stødige bein som selvstendige<br />
dikt uten at lidelsene og sorgen river i stykker verselinjene. I<br />
mange tilfeller er det snakk om estetisk vakre strofer som springer<br />
ut av en grufull livssituasjon, en form for «les fleurs du mal» (ondskapens<br />
blomster), for å bruke den <strong>fra</strong>nske poeten Baudelaires<br />
ord. Den historiske konteksten er uansett en av de forferdeligste i<br />
vår sivilisasjons historie.<br />
Slaveleirene GULag<br />
Straffeleirer i Russland har røtter helt tilbake til tsartiden, derfor<br />
har vi i dette utvalget tatt med sangen «Dumka i eksil» <strong>fra</strong><br />
1833 (s.70) som eksempel på sjangeren <strong>fra</strong> før gulagtiden. Men<br />
det var først etter den russiske revolusjonen at leirene ble mer<br />
systematisert av Lenin. Navnet GULag, som er en forkortelse på<br />
russisk for Hovedadministrasjon for forbedringsarbeidsleirene,<br />
ble introdusert av Stalin i 1930 da aktivitetene i leirene ble sterkt<br />
utvidet. I løpet av Sovjets historie <strong>fra</strong>m til 1960 ble det etablert<br />
nærmere 480 leirkomplekser med tusenvis av underleirer i til-<br />
8
knytning til hovedleirene i de nordligste og mest ugjestmilde<br />
områdene av landet. I den vestlige verden er leirene først og<br />
fremst blitt kjent gjennom nobelprisvinner Aleksandr Solzjenitsyns<br />
roman GULag-arkipelet.<br />
Leirene drev med produksjon av råvarer som tømmer og gruvedrift,<br />
et slavearbeid som tok livet av et hopetall underernærte<br />
fanger, menn, kvinner og barn. Antall deporterte, eller fiender av<br />
folket, som de ble kalt av kommunistregimet, vokste <strong>fra</strong> 200 000 i<br />
1931 til over en million rundt 1937. Under andre verdenskrig kom<br />
tallet opp i 1,5 millioner og nådde en topp i 1952 med 2,5 millioner.<br />
Man regner med at til sammen ca. 18 millioner har vært internert<br />
i GULagleirene, hvorav 2,7 millioner omkom. Imidlertid nevner<br />
uoffisielle kilder tallet 40 millioner ofre.<br />
Polakker i GULag<br />
I 2020 er det 80 år siden Sovjets første store deportasjon av polske<br />
statsborgere til dødsleirene i Sibir. I løpet av en 200 års-periode<br />
<strong>fra</strong> 1700-tallet til etter andre verdenskrig regner man at<br />
nærmere 100 000 polakker ble sendt til fangeleirene for tvangsarbeid<br />
i f.eks. gruver eller bygging av jernbanelinjer.<br />
<strong>Stalins</strong> utrenskingspolitikk av polakker i de polske regionene i<br />
dagens Ukraina og <strong>Hvite</strong>russland startet i 1937-1938. Man regner<br />
at 110 000 menn ble drept og at ca. 100 000 familiemedlemmer<br />
ble deportert til Sibir. Massedeportasjonene fortsatte <strong>fra</strong> 1940<br />
og utover i flere omganger. En spesielt omfattende deportasjon<br />
av polakker foregikk i juni 1941.<br />
Tallene for deporterte polakker for perioden 1940-1941 er usikre,<br />
noen historikere mener at tallet ligger opp mot 1 million,<br />
andre noe over 300 000. Men i perioden 1939-1941 ble flere<br />
polakker sendt til Sibir enn i de foregående årene med russisk<br />
dominans. Selve tvangsarbeidet var mye tyngre i den kommu-<br />
9
nistiske perioden enn i tsartiden. Flere forhold gjorde leiroppholdet<br />
vanskelig å overleve; matmangelen, mangelen på varme<br />
klær i iskulden, lange arbeidsskift samt tortur og forfølgelse <strong>fra</strong><br />
de militære vokternes side.<br />
I juni 1941 ble mange polakker frigitt <strong>fra</strong> GULagleirene for å tjenestegjøre<br />
i en polsk hær som Stalin opprettet etter det tyske<br />
angrepet på Sovjetunionen. Hæren utgjorde ca. 70 000 mann<br />
under ledelse av den polske generalen Władysław Anders. Disse<br />
soldatene fikk seinere ta seg til Nord-Afrika via Iran, Irak og Palestina,<br />
og deltok etterhvert i de alliertes angrep på det fascistiske<br />
Italia. Særlig godt kjent er polske avdelingers sagnomsuste<br />
innsats under slaget om Monte Cassino i 1944. En stor del av<br />
disse soldatene hadde tidligere vært slavearbeidere i <strong>Stalins</strong> GU-<br />
Lagleirer. Det var også en stor del Sibirakker, en betegnelse på<br />
polakker som hadde sittet i sibirsk fangenskap, som deltok i den<br />
polske avdelingen av Sovjets Røde Armé, dvs. den første infanteridivisjonen<br />
til Tadeusz Kościuszko. De deltok på slagmarken<br />
ved Lenino der de ble behandlet som kanonføde av sovjeterne og<br />
senere i kampen om Berlin.<br />
Minnet om GULag-ofrene i dag.<br />
Selv om det ville være lettere å fortrenge dette tragiske kapitlet<br />
i menneskehetens historie, er det like viktig som i tilfelle med<br />
historien til nazistenes konsentrasjonsleirer å bringe det <strong>fra</strong>m til<br />
de neste generasjonene.<br />
Masken av Lidelse – et monument som ligger i utkanten av<br />
byen Magadan i den nordøstlige delen av Russland – var satt opp<br />
for å minnes ofrene i Kolyma GULag-leirene. Kolyma var en av de<br />
grusomste leirene i GULag-nettverket og er av noen forskere kalt<br />
Auschwitz uten ovner.<br />
Monumentet består av en 15 meter høy skulptur stilisert i<br />
10
form av et ansikt, etterfulgt av tårer i form av små masker, og i<br />
interiøret er en typisk fangecelle <strong>fra</strong> den stalinistiske perioden.<br />
På baksiden av monumentet er det en liten figur av en gråtende<br />
kvinne og en figur av en mann uten hode på korset.<br />
De russiske myndighetene godkjente byggingen av monumentet<br />
først i 1996 selv om det hadde blitt designet flere år tidligere.<br />
Det offisielle tallet for fanger i Kolyma-leirene for årene 1932–<br />
53 er ca. 750 000. Imidlertid mener uavhengige forskere at det<br />
ikke var mindre enn 2,3 millioner fanger i Kolyma, og at tallene<br />
til de som gikk bort, er umulig å beregne.<br />
Gjendikterne<br />
11
Masken av lidelse
Litani for de landsforviste<br />
Barmhjertige Moder,<br />
alle mødres Moder,<br />
Moder <strong>fra</strong> det Lyse Fjellet,<br />
Moder ved den Skarpe Porten,<br />
kom ned <strong>fra</strong> den blå høyden<br />
inn i de fattiges hus,<br />
be for oss!<br />
Stjernen av de ensomme dager,<br />
stjernen av de svarte netter,<br />
stjernen som deler vår vandring i eksil.<br />
Tørk støvet av voldskjedene.<br />
Be for oss!<br />
Frigjøringen av fanger,<br />
trøsten for de triste,<br />
de foreldreløses Moder,<br />
lyset over aurora!<br />
I den hardeste prøven,<br />
i de grusomste øyeblikk,<br />
be for oss!<br />
Du verdens dronning!<br />
Dronning av himmelen<br />
og den polske krone, knust av fiender!<br />
Forsvar oss, Lysets Dame,<br />
berg oss i vår nød,<br />
be for oss!<br />
Sibir, 1942. Anna Rudawcowa<br />
15
Bønn på vei til eksil<br />
I dypeste ydmykhet bøyer jeg mitt hode for Deg,<br />
og ingenting kan ta Deg, Herre, <strong>fra</strong> meg.<br />
På verdens ende vil jeg kalle på Deg,<br />
og verken sigd eller hammer skal overvinne min tillitsfulle tro.<br />
Jeg er et kornaks som ble kuttet med sigd <strong>fra</strong> rugåkeren,<br />
en fremmed hånd ønsket å knuse meg og så meg dypt i svart jord.<br />
Jeg lover Deg; jeg skal ikke engang spire som tynne gresstrå,<br />
jeg skal visne dersom det er Din vilje, å Du Ufattelige …!<br />
Hammeren slo meg i hjertet – det trofaste sterke,<br />
gnistene – bloddråper dryppet – hjertet kjente på slaget.<br />
Men den røde stjernen ble ikke smidd av hjertet med vold,<br />
jeg tilber deg i ydmykhet, barmhjertige Herre.<br />
Din hånd vil tørke tårene mine,<br />
og med din vilje vil jeg kanskje se Polen igjen.<br />
Barmhjertige Herre, jeg bøyer mitt hode for Deg<br />
og legger hjertet mitt ved dine føtter, evige Gud.<br />
Halina Terlecka, april 1940. Asia, 15. dag på vei til Kasakhstan.<br />
16
SOS<br />
Iskulden … slikker biter av våre stivnede kropper.<br />
Iskulden biter rasende som en ond hund!<br />
Vi dør av kulde i Sibir!<br />
Å, folk! Brødre! SOS!<br />
Sult … sulten tar kvelertak på den tomme magen,<br />
den piner tarmene våre så de gråter!<br />
Døden har besøkt oss liksom på en messe …<br />
Hjelp oss! Skynd dere! SOS!<br />
Savn … smerte … alle dødskampene …<br />
Frykt! Fortvilelse! Smerte! Slutt på kreftene!<br />
Brødre! Redd våre sjeler!<br />
SI-BIR her! SI-BIR! SOS …<br />
Sibir, 1942. Anna Rudawcowa.<br />
17
Sibirsk engel<br />
Jeg så deg på en reise da du var tre år gammel,<br />
du var fange i en mørk krok i krøttervognen.<br />
På din mors fang sammen med far og bror<br />
var du på reise til iskuldens land.<br />
Over skulderen din hvisket jeg i øret ditt<br />
trøstende ord etter Guds vilje<br />
der du gjennom de kaukasiske fjellene<br />
sakte nærmet deg de sibirske snøviddene.<br />
Der fantes bare et skrøpelig treskur<br />
som kulden trengte inn i <strong>fra</strong> alle kanter.<br />
Det fantes ingen ovn, ingen skål eller kopp,<br />
bare sorg og sult hilste deg velkommen.<br />
Den skjebnen var lagt til rette for deg<br />
av den store allfader Stalin.<br />
Han røvet mer enn ett liv<br />
og ble hyllet for det i Russland.<br />
Her hvor du nå sover så rolig<br />
drysser jeg snøflak istedenfor rosenblad<br />
på graven din og skriver «her ligger ei lita polsk jente».<br />
Og jeg tar farvel med deg – din skytsengel.<br />
lja<br />
18
Testamentet<br />
mitt ønske er å bli gravlagt<br />
på et sted i den sibirske taigaen<br />
med NKVD-seremonien<br />
gravferdsbilen skal være en krøttervogn<br />
og bårekransen –<br />
piggtråd i et lite vindu<br />
kastet ned i en grop i skogen –<br />
en grav formet av grantreets røtter –<br />
vil jeg hvile med bestefar<br />
Bruno, publisert på nett 17. april 2011<br />
66
FORFATTEROPPLYSNINGER<br />
Anna Rudawcowa (1905–1981) – polsk poet, forfatter, skuespiller,<br />
lærer og patriotisk aktivist. Forfatter av dikt for barn,<br />
religiøse dikt og dikt om emnet eksil. Under krigen i februar<br />
1940 ble hun arrestert og sendt sammen med sine to barn (datter<br />
Halina og sønn Bohdan) til Aftai Krai i Sovjetunionen. Hennes<br />
mann var på den samme tid arrestert og sendt til en annen<br />
Gulagleir i SSSR. Familien overlevde krigen og kom tilbake til<br />
Polen i 1946. Anna var ansett som en klassefiende av de kommunistiske<br />
myndighetene i Polen, og derfor var hennes forfatterskap<br />
forbudt for publisering. <strong>Dikt</strong>ene hennes er utgitt av<br />
hennes barn.<br />
Stanisława Wiatr-Partyka (1930–), født i Nieśwież, bor nå i<br />
Tarnów i Polen. Den 13. april 1940 ble hennes far drept av sovjetere<br />
som en politisk fange i Ostaszkówfengselet. Den samme<br />
dag ble hun som 10 år gammel jente, sammen med sin mor deportert<br />
til Kasakhstan som «et farlig element». De to tilbrakte<br />
der 6 år mens de jobbet i en lokal kolhoz. Hun kom tilbake til<br />
Polen i 1946 sammen med sin syke mor. Wiatr-Partyka har ut-<br />
71
gitt en rekke diktsamlinger og er fortsatt aktiv i Sibirakk- og<br />
Katyń-familienes union.<br />
Marian Jonkajtys (1931–2004) – polsk skuespiller, teaterdirektør,<br />
poet, skulptør, lærer. Hans far ble arrestert og drept av<br />
NKVD i oktober 1939. Marian, sammen med sin mor og fem<br />
søsken, ble deportert til en kolhoz i Kasakhstan 13. april 1940.<br />
Han kom tilbake til Warszawa i mai 1946. Marian Jonkajtys laget<br />
en tre-rosenkrans av småvogner med navnene på stedene<br />
der polakker var blitt sendt til i Sibir. Rosenkransen symboliserer<br />
den polske Golgata i øst, og den ble gitt til den polske paven<br />
Johannes Paul II som en gave. Replikaer av den finnes i mange<br />
kirker i landet.<br />
Halina Terlecka (1914–1995). Hun ble deportert <strong>fra</strong> Warszawa<br />
våren 1940, først til Kasakhstan og senere til Buzuluk som<br />
kona til en fange i Katyn (hennes mann var blitt drept der av<br />
NKVD). Hun sluttet seg til general Anders’ armé. Etter krigen<br />
bosatte hun seg i Skottland og skrev sine minner <strong>fra</strong> fangenskapet<br />
i Sovjetunionen.<br />
Wieslawa Batowska, født i 1920, ble deportert til Kasakhstan i<br />
april 1940 og kom tilbake til Polen i 1946. Livet hennes for øvrig<br />
er ukjent.<br />
Zofia Zawidzka (1926–2016) ble deportert til Sovjetunionen<br />
i begynnelse av andre verdenskrig. Etter frigjøringen tilbrakte<br />
hun perioden 1945-1948 i Kolhapur i India, og deretter bodde<br />
hun i Uganda. Til slutt bosatte hun seg i Canada der hun var aktiv<br />
i den polske diasporen. Zofia Zawidzka ga ut fire diktsamlinger<br />
i perioden 1987–1998.<br />
72
Wiesław Krawczyński. Han tilhørte Hjemmearméen (motstandsbevegelsen)<br />
under krigen. Han ble arrestert av NKVD i<br />
juni 1945 og ble som politisk fange deportert til Komi i Sovjetunionen,<br />
til Gulagleiren der. Han kom tilbake til Polen først<br />
i 1956.<br />
Maja Trochimczyk, født i 1957 i Polen, bor i California i USA<br />
under navnet Maria Anna Harley. Poet og kulturaktivist. Hun<br />
publiserte blant annet i 2014 diktsamlingen Slicing the Bread:<br />
Children’s Survival Manual in 25 Poems, som er et dokument om<br />
lidelsene til de ikke-jødisk polske borgerne under krigen og det<br />
kommunistiske regimet. I 2012 mottok Trochimczyk medalje<br />
<strong>fra</strong> Kulturdepartementet og Kunst i Polen for å ha fremmet<br />
polsk kultur.<br />
Barbara Janczura, født i 1957, bor i byen Lubaczow i Polen<br />
og har dannet en blogg om de polske sibirakker: http://sybiracylubaczow.blogspot.com/.<br />
Hennes familie (mor, onkler,<br />
besteforeldre) ble deportert til Gulagleirer i Kasakhstan og<br />
Kolyma. Hennes bestefar, Wojciech Mielnik, rømte <strong>fra</strong> Kolyma<br />
og sluttet seg til general Anders’ armé.<br />
73
KILDEOPPLYSNINGER<br />
Barbara Janczuras blogg, sybiracylubaczow.blogspot.com,<br />
inneholder poesi på polsk av de fleste sibirakker presentert i<br />
denne samlingen.<br />
Poetene alfabetisk:<br />
Wiesia Batowska<br />
Den hvite døden [Biała śmierć], My, Sybiracy nr 19, Łódź, 2008.<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com<br />
Bruno (anonym)<br />
Testamentet [Testament]<br />
· | publisert 17.04.2011 på nettside som ikke lenger er tilgjengelig.<br />
Maurycy Gosławski<br />
«Dumka» i eksil 1833 [Dumka na wygnaniu], Pieśni narodowe,<br />
Leon Idzikowski, Lwów 1916.<br />
· | pl.wikisource.org/wiki/Dumka_na_wygnaniu<br />
75
Ija (anonym)<br />
Sibirsk Engel [Syberyjski Anioł].<br />
· | wiersze.kobieta.pl.<br />
Barbara Janczura<br />
Tyfus [ Tyfusowa gorączka], Zobowiązanie. Zbiór wierszy, Ridero,<br />
2019.<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com<br />
Marian Jonkajtys<br />
Denne mannen – [Ten Ktoś ... ]; <strong>Hvite</strong> <strong>krematorier</strong> [Białe<br />
Krematoria], W Sybiru białej dżungli, Warszawa,<br />
Instytut Lwowski, 2003.<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com:<br />
Wiesław Krawczyński<br />
Jeg ville fortelle deg [Chciałem Ci powiedzieć], Strzęp nadziei,<br />
Ares Kraków-Warszawa, 1995.<br />
Anna Rudawcowa<br />
Anna [Anna], Spadające Gwiazdy. Poezje, Bohdan Rudawiec, Gliwice,<br />
2015.<br />
Litani for de landsforviste [Litania Wygnańców];<br />
SOS [S.O.S.];<br />
Vuggevise for sønnen min [Kołysanka mego syna];<br />
Jeg anklager [Oskarżam];<br />
Golgata [Golgota];<br />
76
Julesang <strong>fra</strong> Sibir [Sybirska kolęda];<br />
Sibirsk vuggesang [Sybirska kołysanka]: Wiersze z Sybiru,<br />
Narodowe Centrum, Kultury, 2018.<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com<br />
Halina Terlecka<br />
Bønn på vei til eksil [Modlitwa w drodze na zesłanie],<br />
Zesłaniec, kwartalnik Rady Naukowej Związku Sybiraków nr<br />
79/2019.<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com<br />
Maja Trochimczyk<br />
Kolyma [Kołyma], Kresowy Serwis Informacyjny, 2016, nr 10<br />
(65), e-utgave.<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com<br />
Stanisława Wiatr-Partyka:<br />
Sibir [Siberia], Piołun z kropelką rosy, Tarnów : Stowarzyszenie<br />
Rodzin Ofiar Katynia Polski Południowej - Koło Tarnów,<br />
2007.<br />
Er det vind …? [Czy to wiatr …?];<br />
Jeg er nettopp kommet tilbake … [I właśnie wróciłam …];<br />
Mitt første dikt [Mój pierwszy wiersz], Lacrimoso for Polen<br />
[Lacrimoso Polski];<br />
Over Volyn [Nad Wołyniem];<br />
Rosenkrans [Różaniec];<br />
Samtale mellom polske byer om natten 10. februar 1940<br />
[Rozmowa polskich miast nocą 10 lutego 1940 roku];<br />
77
Sibirakkers samling [Zebranie Sybiraków];<br />
Uten tittel [Bez tytułu]: Ballada o utraconym domu, Narodowe<br />
Centrum Kultury, Warszawa 2013.<br />
Samtaler med mor [Rozmowy z mamą];<br />
Dette huset [Ten dom];<br />
· | sybiracylubaczow.blogspot.com:<br />
Zofia Zawidzka<br />
Mamu [Mamu], Czarne Bzy, Zofia Zawidzka, Gloucester, 1995.<br />
78
Utvalg og norsk gjendiktning ved Danuta Palinska og<br />
Jostein Sæbøe<br />
© Efrem forlag 2020<br />
Illustrasjon forside: Kristian Leine Lerø<br />
Omslag og sats: Øyvind Lerø<br />
Foto side 12–13: Wikimedia Commons<br />
Trykk: Livonia Print, Latvia<br />
Satt med Chaparral Pro 10/14<br />
Papir: 100 g Munken Premium Cream<br />
Rettigheter er innhentet der kontakt med rettighets havere<br />
har latt seg gjøre.<br />
ISBN 978-82-92922-67-5<br />
Efrem forlag, Follese<br />
post@efremforlag.no<br />
www.efremforlag.no<br />
Materialet i denne publikasjonen er omfattet av åndsverklovens bestemmelser.<br />
Uten særskilt avtale med Efrem forlag as er enhver eksemplarfremstilling<br />
og tilgjengeliggjøring bare tillatt i den utstrekning det<br />
er hjemlet i lov eller tillatt gjennom avtale med Kopinor, interesseorgan<br />
for rettighetshavere til åndsverk.<br />
80
<strong>Hvite</strong> <strong>krematorier</strong> er et utvalg dikt skrevet av polske fanger i<br />
<strong>Stalins</strong> gruvekkende slaveleirer i Sibir, kjent under navnet GULag.<br />
Det er naturligvis på grensen til det usannsynlige at fanger som<br />
levde og døde under ubeskrivelige forhold i det sibirske isødet,<br />
maktet å uttrykke sine innerste tanker og følelser i dikt. Like fullt<br />
finnes det en rekke dikt som fanger skrev, først og fremst under<br />
selve oppholdet i leirene, men også i ettertidens traumatiske lys.<br />
For noen har dette blitt til markante forfatterskap.<br />
Disse rystende glimtene <strong>fra</strong> GULagleirene ble i all hoved sak<br />
skrevet av kvinner, ofte mødre med små barn. Mange av disse var<br />
tvunget til å se sine mindre årige dø av under ernæring og kulde.<br />
Under lidelsene ligger hele tiden drømmen om en gang å få vende<br />
tilbake til fedrelandet Polen, holdt oppe av en urokkelig gudstro.<br />
<strong>Dikt</strong>ene er oversatt til norsk av Danuta Palinska, overlege i psykiatri,<br />
og Jostein Sæbøe, cand. philol. i språk og litteratur. Sæbøe,<br />
som er en av grunnleggerne av Bjørnson festivalen i Molde, har<br />
gitt ut en rekke gjendiktninger.<br />
ISBN 978-82-92922-67-5<br />
www.efremforlag.no