Bibelen på slakk line
Undertittel: Bibelforskningen og kirkens forkynnelse – er et balansert samspill fortsatt mulig? En bok med ny tenkning for å forene bibelforskningen og forkynnelsen. I dette tar forfatter Raymond Lillevik utgangspunkt i kristologi og henologi (helhetssyn). Kan tanken om at Gud fornedrer seg også i skriften, både i dens tilblivelse og fremtoning, være sann? En fagbok skrevet med populærvitenskapelig penn. Forfatteren har mottatt støtte fra Det faglitterære fond
Undertittel: Bibelforskningen og kirkens forkynnelse – er et balansert samspill fortsatt mulig?
En bok med ny tenkning for å forene bibelforskningen og forkynnelsen. I dette tar forfatter Raymond Lillevik utgangspunkt i kristologi og henologi (helhetssyn).
Kan tanken om at Gud fornedrer seg også i skriften, både i dens tilblivelse og fremtoning, være sann?
En fagbok skrevet med populærvitenskapelig penn. Forfatteren har mottatt støtte fra Det faglitterære fond
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
RAYMOND LILLEVIK<br />
BIBELEN<br />
PÅ SLAKK LINE<br />
Bibelforskningen og kirkens<br />
forkynnelse – er et balansert<br />
samspill fortsatt mulig?<br />
EFREM
<strong>Bibelen</strong> <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>
<strong>Bibelen</strong> <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong><br />
Bibelforskningen og kirkens forkynnelse – er et<br />
balansert samspill fortsatt mulig?<br />
efrem forlag 2020
© : efrem Forlag AS 2020 | efremforlag.no<br />
ISBN : 978-82-92922-61-3<br />
Omslag : Øyvind Lerø grafisk design<br />
Illustrasjon omslag : kristian leine lerø & øyvind Lerø<br />
Satt i : adobe caslon pro 10/13<br />
Papir : Munken print white<br />
Trykk : Booksfactory, Polen<br />
Forfatter har mottatt støtte fra Det faglitterære fond<br />
Boken er utgitt med støtte fra FBB – For Bibel og Bekjennelse.<br />
Materialet i denne publikasjonen er omfattet av åndsverklovens bestemmelser.<br />
Uten særskilt avtale med efrem forlag as er enhver eksemplarfremstilling<br />
og tilgjengeliggjøring bare tillatt i den utstrekning det er<br />
hjemlet i lov eller tillatt gjennom avtale med Kopinor, interesseorgan for<br />
rettighetshavere til åndsverk.<br />
Utnyttelse i strid med lov eller avtale kan medføre erstatningsansvar og<br />
inndragning, og kan straffes med bøter eller fengsel.
Innhold<br />
Forord ..........................................................................................9<br />
Innledning ................................................................................. 11<br />
DEL I<br />
Bibelvitenskap, mentalitet og differens ....................................31<br />
1 | Tilblivelse og tekstoverlevering .............................................33<br />
2 | Kanonisering ........................................................................55<br />
3 | Den hebraiske bibelen ..........................................................57<br />
4 | Sen eller tidlig kristen kanon? ............................................. 59<br />
5 | Troverdighet ........................................................................69<br />
Forskningens troverdighet ..............................................69<br />
Troverdighet i det annet tempels tid og oldkirken ..........83<br />
Troverdighet i nyere tid ..................................................117<br />
6 | <strong>Bibelen</strong>s mening .................................................................. 137<br />
7 | Snøball og merverdi ............................................................. 161<br />
DEL II<br />
Kristologisk tenkning om Bibel og virkelighet ...................... 187<br />
8 | Jesu to naturer hos Luther og Hamann ...............................189<br />
9 | Gud fornedrer seg selv ........................................................201<br />
Virkeligheten som herlighet og ruiner ......................... 203<br />
Bibelkritikk ................................................................... 217<br />
10 | Hamann og Pannenberg ....................................................225
DEL III<br />
Apofatisk og katafatisk bibellesning .......................................239<br />
11 | Henologi .............................................................................241<br />
12 | Motsetningenes sammenfall og kristen teologi ..................261<br />
13 | Eksempler ..........................................................................291<br />
Sigurd Odland og Peter Taylor Forsyth ........................295<br />
Hallesby ....................................................................... 298<br />
Wisløff/Seierstad-debatten ...........................................301<br />
Inspirasjonen .................................................................305<br />
Vadesteiner og differens ................................................ 313<br />
Konklusjon | Åpenbaringen som korsteologi ......................... 331<br />
Kilder .......................................................................................343<br />
Navne- og stikkordregister........................................................ 375
«Hellige dem i sannheten, ditt ord er sannhet.»<br />
Jesus Kristus
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
Forord<br />
Det heter at det krever en hel landsby for å oppdra et barn, og<br />
for meg er det samme tilfellet med å skrive bøker. Det hjelper<br />
også å få kniven <strong>på</strong> strupen. Jeg kunne ikke bare feige ut, selv<br />
om selvinnsikten og bokas ambisjoner ofte ikke var <strong>på</strong> talefot, når<br />
jeg vinteren 2016 hadde vært så heldig å motta en omfattende<br />
økonomisk støtte til dette prosjektet fra Norsk faglitterær forfatter-<br />
og oversetterforening (NFFO). Takk også til FBB, For Bibel<br />
og Bekjennelse, for viktig publiseringsstøtte, og til Efrem forlag i<br />
samarbeidet om dette og at de ønsket å utgi boken.<br />
Knut Alfsvågs innsats som faglig konsulent i fire år har vært<br />
uvurderlig. Han har ikke bare vært en god veileder i bibelsynsspørsmål,<br />
men et rent oppkomme av innsikt om Hamann og<br />
henologiske perspektiver i teologiske sammenhenger. Når det<br />
gjelder perspektivene til Egil A. Wyller, hadde jeg vært nokså<br />
hjelpeløs uten Tore Frost. Torleif Elgvin har vært en inspirerende<br />
samtalepartner om bibelsynsspørsmål i flere år, og han har også<br />
gjort en stor jobb med å kvalitetssikre stoffet om bibelforskningen<br />
i denne boken. Sannelig utførte han ikke oppgaven som språklig<br />
veileder også!<br />
Takk også til Bernt Oftestad for hjelpen med de sentrale kirkehistoriske<br />
aktørene innen bibelsynsspørsmålene, og Atle Søvik<br />
for praktisk hjelp med å få oversikt over den religionsfilosofiske<br />
debatten <strong>på</strong> seminaret <strong>på</strong> MF, juni 2016, spesielt angående Lorenz<br />
Puntel. Takk også til Tomas Bokedal og Peter Olsen for gode innspill<br />
og råd. Takk også til Kristen Videregående skole i Nordland<br />
9
forord<br />
for all velvilje til studiepermisjon. Campus Nesna ved Nord universitet<br />
har stilt med vennlig gjestfrihet og bibliotekstjenester i en<br />
vanskelig tid for institusjonen.<br />
Boken tilegnes Margareth, Jakob, Kristoffer og Ole Martin;<br />
dere er Guds velsignelse i livet mitt!<br />
Du har blant oss din kirke<br />
grunnfestet, Herre kjær;<br />
Alt godt du ville virke<br />
i menigheten her!<br />
La her oss i ditt hus,<br />
i troskap mot deg vandre,<br />
og følge Ordets lys!<br />
Petter Dass<br />
10
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
Innledning<br />
Samme natt Jesus ble arrestert, ba han ifølge Johannesevangeliet<br />
Gud passe <strong>på</strong> disiplene med disse ordene: «Hellige dem i sannheten,<br />
ditt ord er sannhet.» 1 I tradisjonell kristendom har «ditt ord»<br />
vært knyttet til <strong>Bibelen</strong>, og i Norge har det i mange kirker vært vanlig<br />
for prester og pastorer å starte sin søndagspreken med bønnen:<br />
«Hellige Gud, hellige oss i sannheten. Ditt ord er sannhet.» Ordene<br />
er altså blitt knyttet til lesingen av bibeltekster og forkynnelsen.<br />
Nicholas Wolterstorff tar også utgangspunkt i denne liturgiske<br />
praksisen i mange kirkesamfunn der man sier «slik lyder Herrens<br />
ord» eller lignende til høytlesning av <strong>Bibelen</strong>, og han utforsker hva<br />
det innebærer filosofisk at Gud snakker, i lys av Austins teori om<br />
talehandlinger. 2 I følge GT åpenbarte Gud seg nemlig både personlig,<br />
ved pakter, engler og individer, samt nedskrevne lover og i liturgi<br />
og tilbedelse. 3 I NT omtales alt dette som Guds ord, samtidig som<br />
1 Joh.17.17, <strong>Bibelen</strong> 2011.<br />
2 Nicholas Wolterstorff, Divine discourse: Philosophical reflections on the claim that<br />
God speaks (Cambridge: Cambridge University Press, 1995), 18.<br />
3 Sylwie T. Raquel, «Authors or Preservers? Scribal Culture and the Theology<br />
of Scriptures,» i Robert B. Stewart (red.), The Reliability of the New Testament:<br />
Bart D. Ehrman & Daniel Wallace in Dialogoue (Minneapolis: Fortress Press,<br />
2011), 173-186; 186, se note 46.<br />
11
innledning<br />
Guds åpenbaring er spesielt knyttet til Jesus. Svært tidlig fikk derfor<br />
de nytestamentlige skriftenes Jesusbudskap en tilsvarende status<br />
som Guds ord.<br />
Men, for mange høres dette ikke bare tåpelig og naivt ut, men<br />
muligens også farlig. Er det mulig å si noe slikt i dag, å tenke at<br />
<strong>Bibelen</strong> er en sann, hellig og relevant bok? For ikke å snakke om<br />
«Guds ord»? I moderne tid og i en sekularisert tidsalder med mange<br />
livssyn side ved side er dette ikke innlysende, og i kristne sammenhenger<br />
spriker svaret. Åste Dokka sier det slik:<br />
Det finnes ingen uskyldig kristendom lenger. Alle som har studert<br />
teologi har brukt år <strong>på</strong> å lære om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse, og vet at tekstene<br />
er innbyrdes motstridende, inneholder historiske feil, har mange sene<br />
tillegg til det som for oss er utilgjengelige grunnmanuskripter, og er<br />
bærere av etikker vi vanskelig kan tilslutte oss i dag (… ) Vi er klar<br />
over problemene. Antakelig er vi klar over flere problemer enn de fleste<br />
ateister. Sjansene er store for at det er lite man kan si til en prest som<br />
kan vippe henne teologisk av pinnen. Hun har alt tenkt tanken selv.<br />
Vi er kanskje ikke så flinke til å formidle det til omverdenen, men<br />
majoriteten av prester i Norge er opplyste mennesker som har vært<br />
gjennom en akademisk og eksistensiell lutring som preger både troen<br />
og forkynnelsen. Derfor føler vi oss som autonome religiøse subjekter.<br />
Vår forstand eller vilje er ikke underlagt noen jordisk religiøs autoritet:<br />
både kirkeledere, tradisjonen, dogmatikken og bibelordet oppleves som<br />
størrelser vi kan forhandle med. 4<br />
4 Åsta Dokka, «‘Liberal teologi’, hva nå? Troen starter et sted der argumentene<br />
kommer til kort og noe annet begynner», i Minerva 2 2016, 19-23; 19. Dokkas<br />
artikkeltittel bruker ikke liberal teologi i en teknisk eller historisk forstand,<br />
men tilsynelatende den mer allmenne hentydningen av religiøs fleksibilitet og<br />
frigjøring fra religiøs tro eller praksis. Se Scott W. Hahn og Benjamin Wiker,<br />
Politicizing the Bible: The Roots of Historical Criticism and the Secularization of<br />
Scripture 1300-1700, New York; The Crossroad Publishing Company, 2013, 7.<br />
Selv vil jeg unngå å bruke ordene “liberal” og “konservativ” om mitt eget anliggende,<br />
siden det kan tilsløre andre motsetninger.<br />
12
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
Dokka oppsummerer historien om moderne teologi slik: Ut fra det<br />
man i dag tenker om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse og framtoning, går teologen<br />
og bibelleseren gjennom en lutring, hvor resultatet er at <strong>Bibelen</strong><br />
er en forhandlingspartner som andre jordiske religiøse autoriteter.<br />
Hva som ligger i at <strong>Bibelen</strong> er en forhandlingspartner, er ikke helt<br />
klart, men jeg forstår det blant annet slik at vurderinger av aktuelle<br />
situasjoner veier tyngre enn det bibeltekstene sier. Det kan også<br />
ha et aspekt av at menneskelig vurdering, individuelt eller i et gitt<br />
felleskap, veier like mye eller mer enn disse tekstene. 5 Betoningen av<br />
mennesket som autonome subjekter tyder <strong>på</strong> det. Historisk sett har<br />
endringene i etikk vært større enn i troslære i moderne tid. 6 Det kan<br />
kanskje henge sammen med at det samlede presset har vært større<br />
<strong>på</strong> det etiske området enn <strong>på</strong> trosforestillinger. Samtidig er det en<br />
sammenheng mellom troslære og etikk, og nettopp tanken om <strong>Bibelen</strong><br />
som enten en guddommelig eller jordisk autoritet viser dette.<br />
Men – bønnen Jesus ba, sier noe om Guds ord og sannhet som<br />
ikke går lett overens med at <strong>Bibelen</strong> skulle være en forhandlingspartner.<br />
Vi ser også at i kristen liturgi og tradisjonell forkynnelse<br />
er bibeltekstene og konseptet Gud ord knyttet sammen. Kan man<br />
gjøre en slik kobling hvis man har gått gjennom prosessen som<br />
Dokka beskriver? Det Dokka nevner som «akademisk og eksistensiell<br />
lutring» tror jeg er en helt riktig beskrivelse av en menneskelig<br />
prosess dagens bibellesere kan oppleve, men jeg tror også den har et<br />
mer åpent utfall enn det som kommer fram i sitatet. Eksempelvis<br />
forteller Bart Ehrman for sin del at kunnskapen om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse<br />
i møte med lidelsen førte til at han forlot troen helt. Det han<br />
beskriver som de bibelske mytene, ga ikke mening i møte med den<br />
virkeligheten han opplevde. Når kunnskap om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse<br />
ikke korresponderer med hans forestilling om hva Guds ord skal<br />
5 Torleiv Austad, Tolkning av kristen tro: Metodespørsmål i systematisk teologi<br />
(Høyskoleforlaget 2008), 92.<br />
6 Austad, Tolkning av kristen tro, 115.<br />
13
innledning<br />
være, må altså utsagnet «ditt ord er sannhet» være en løgn. 7 Likevel<br />
er det også mange som forbinder det å elske Gud med det å<br />
være lydhør mot bibelteksten. Dette kan tilsynelatende gjøres <strong>på</strong> to<br />
måter: Enten operer man med en annen informasjon om <strong>Bibelen</strong>s<br />
tilblivelse enn det Ehrman gjør, eller man har en annen forestilling<br />
om hva Guds ord er for noe, slik Dokka representerer. Enten må<br />
man droppe det vitenskapen sier om saken, eller man må akseptere<br />
at <strong>Bibelen</strong> er som andre jordiske stemmer. I denne boken stiller<br />
jeg spørsmål til dette valget: Er det slik at det vi vet om <strong>Bibelen</strong>,<br />
virkelig tilsier at den er en jordisk autoritet vi kan forhandle med?<br />
Én ting er at et slikt syn som kjent kolliderer med en tradisjonell<br />
og økumenisk forestilling om <strong>Bibelen</strong>s plass for troende, slik den<br />
liturgisk praksis tilsier. En annen årsak til spørsmålet er at det reises<br />
tvil om et slikt syn <strong>på</strong> Bibel og teologi er særlig fruktbart i et<br />
samfunnsperspektiv. Den ikke-troende filosofen Jürgen Habermas<br />
etterlyste fra år 2000 de religiøse tradisjonene i den offentlige samtalen.<br />
Han peker <strong>på</strong> at et moderne samfunn som ønsker å styrke et<br />
humant og demokratisk samfunn, må trekke veksler <strong>på</strong> sin religiøse<br />
arv, og han henviser til religionenes menighetsliv når det moderne<br />
samfunn skal finne uttrykk for blant annet ‘mislykkede livsutkast,’<br />
menneskeverd eller motivasjon for solidaritet. 8 Det Habermas sier,<br />
kan oppfattes som uttrykk for at den moderne universitetsteologien<br />
som Dokka referer til, i praksis ikke har noe særlig å bidra med i<br />
den offentlige samtalen om verdiene i Europa og Vesten. 9 For Habermas<br />
er såkalt post-metafysisk teologi ubrukelig, siden den ikke<br />
7 Bart Ehrman, Jesus, Interrupted: Revealing the Hidden Contradictions in the Bible<br />
(and Why We Don’t Know About Them) (New York: HarperCollins, 2009), 277.<br />
8 Habemas’ tanker om foholdet mellom religion og fornuft er de siste årene<br />
særlig uttrykt i 2001, 2004 (Samtalen med Ratzinger), 2005 (verket Zwischen<br />
Naturalismus und Religion), og 2008 (boken Ein Bewusstsein von dem, was fehlt),<br />
se Michael Reder and Josef Schmidt, S.J., “Habermas and Religion”, in Jürgen<br />
Habermas (et al.), An Awareness of What is Missing. Faith and Reason in a<br />
Post-Secular Age. (Cambridge: Polity Press, 2010), 5-6.<br />
9 Nicholas Adams, Habermas and Theology, Cambridge University Press (Cambridge,<br />
2006), 154, 13, 191, 195.<br />
14
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
lenger er bundet til Bibel eller kirkelig tradisjon. Denne teologien<br />
gjør faktisk tale om Gud overflødig. 10<br />
Teologen Wolfhart Pannenberg er en av dem som har fokusert<br />
<strong>på</strong> forholdet mellom <strong>Bibelen</strong> og det kristne budskapet. Han<br />
mente at spørsmålet om <strong>Bibelen</strong>s autoritet og klarhet var selve<br />
hovedproblemet innen protestantisk teologi helt siden opplysningstiden.<br />
11 Det gammelprotestantiske synet om Skriftens primat<br />
(sola Scriptura) basert <strong>på</strong> <strong>Bibelen</strong>s verbalinspirasjon (altså at hvert<br />
ord er guddommelig inspirert og ufeilbarlig), klarhet og enhetlige<br />
lære ble da avvist av opplysningstenkeres kritikk av <strong>Bibelen</strong>s flertydighet,<br />
selvmotsigelser, skriftenes forfattere og skriftenes preg av<br />
sin samtid. 12 I tillegg vil andre føye til tvilen <strong>på</strong> bibelfortellingens<br />
historisitet samt moralske karakter. Alle disse elementene har preget<br />
utviklingen av den såkalte historiske kritiske metoden innen<br />
bibelforskning de siste 200 årene. Riktignok vil Pannenberg for sin<br />
del fastholde store trekk ved tradisjonelle kristne forestillinger og<br />
etikk som sant, og han understreker at kristen teologi skal baseres<br />
<strong>på</strong> historiteten i Jesu oppstandelse. Han vil også si at Jesu oppstandelse<br />
og læren om Jesus får følger for synet <strong>på</strong> <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse så<br />
vel som dens gyldighet. 13 Men, for ham kommer man ikke unna den<br />
moderne virkelighetsforståelse. Derfor oppsummerer Pannenberg<br />
utgangspunktet for bibellesning i vår tid med to punkter:<br />
1. På grunn av bibelforskingens beskrivelse av <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse<br />
må vi gå bak tekstene for å finne Jesus og et budskap fra Gud.<br />
2. Den historiske avstanden er for stor til at bibelske utsagn<br />
10 Adams, Habermas and Theology, 154. Han er vel og merke ikke særlig glad for<br />
tradisjonalistene heller, som han mener har et språk som ikke kommuniserer.<br />
11 Wolfhart Pannenberg, «Skriftprinsippets krise,» i Norsk teologisk tidsskrift 66,<br />
1965, 106-115; 108.<br />
12 Wolfhart Pannenberg, Systematische Theologie. Band 1 (Göttingen: Vandenhoeck,<br />
1988), 36.<br />
13 Wolfhart Pannenberg, Systematische Theologie. Band 2 (Göttingen: Vandenhoeck,<br />
1991), 402-403, Pannenberg, Systematische Theologie. Band 1, 254. Han motsatte<br />
seg for eksempel den kirkelige aksepten av samkjønnede samliv <strong>på</strong> grunn<br />
av bibeltekstenes samstemmighet i spørsmålet.<br />
15
innledning<br />
umiddelbart har gyldighet eller oppleves som relevante.<br />
For å komme til rette med denne krisen, opererer Pannenberg<br />
med et universalhistorisk perspektiv, som også inkluderer en universell<br />
fornuft. 14 Tilsvarende har mange andre ledende teologer ønsket<br />
å fastholde en form for tradisjonell kristendom samtidig som<br />
man distanserer seg fra verbalinspirasjonslæren. Da er det vanlig<br />
i varierende grad å forsvare <strong>Bibelen</strong>s gyldighet og sannhet samtidig<br />
som man bruker den historisk-kritisk metode <strong>på</strong> <strong>Bibelen</strong>. Et<br />
eksempel kan være Robert Jenson, som tenker at kristen lære er<br />
resultatet av kombinasjonen mellom bibeltekstene og den aktuelle<br />
historiske rekonstruksjonen bak dem. 15<br />
Slik jeg forstår Habermas, så setter denne tilnærmingen i teologien<br />
det umiddelbare ved den kristne tradisjonen i parentes. Spørsmålet<br />
er om en reservert holdning til egne kilder vil styrke den<br />
kristne tradisjonens plass i noe samfunn. Slik det kommer fram både<br />
hos Dokka og Pannenberg, henger reservasjonen sammen med to<br />
faktorer, nemlig bibelforskningens resultater om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse<br />
og det moderne kravet om relevans og gyldighet for budskapets<br />
vedkommende. Skal man oppfylle ønsket om en fornyet kraft for en<br />
kirke som er båret av sin egen tradisjon, uten reservasjon, må man<br />
konfrontere de to faktorene mer direkte: I hvilken grad er bibelteksten<br />
selv bærer av en sann åpenbaring, og hva slags rolle spiller den<br />
moderne forståelsen for vurderingen av dens sannhet?<br />
I forlengelsen av spørsmålet om <strong>Bibelen</strong>s sannhet kommer det<br />
gamle spørsmålet om den sanne bibeltolkningen. Austad opererer<br />
med begrepet «Skriftsyn» som en samlebetegnelse for bibelsyn,<br />
hvor både den forutgående holdningen hos leseren samt tolkningen<br />
inngår. 16 Refleksjon og diskusjon om <strong>Bibelen</strong>s karakter eller troverdighet<br />
dreier nemlig ofte snart over i spørsmålet om hva <strong>Bibelen</strong>s<br />
14 Pannenberg, «Skriftprinsippets krise,» 108, og Panneberg, Systematische Theologie.<br />
Band 1, 36.<br />
15 Robert Jenson, Systematic Theology vol 1: The Triune God (New York and Oxford:<br />
Oxford University Press, 1997), 172-174.<br />
16 Austad, Tolkning av kristen tro, 107.<br />
16
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
budskap eller mening er, ettersom det er ulike syn <strong>på</strong> den indre<br />
sammenhengen mellom tilblivelse, kanonisering og mening. Tilblivelsen<br />
og samlingen av henholdsvis GT og NT sier noe om hva,<br />
hvordan og hvorfor man ønsket å bevare og aktualisere bestemte<br />
elementer i jødisk og kristen tradisjon. Mens oldkirken strevde<br />
med dette i forhold til synagogen, Markion og andre gnostikere, og<br />
det samme spørsmålet sprengte den kristne enheten i Europa etter<br />
reformasjonen, er i dag temaet om teksters og tilværelsens mening<br />
blitt et kjernepunkt i filosofien. Her regnes av mange «mening» som<br />
noe tillagt og et element i et maktspill. På samme tid som altså tradisjonell<br />
kristendom blir anklaget for å slutte seg til <strong>Bibelen</strong>s (for<br />
mange uholdbare) etikk og virkelighetsforståelse, reises det tvil om<br />
man kan tro <strong>på</strong> objektiv mening overhodet.<br />
Dokka og Pannenberg representerer altså <strong>på</strong> ulike måter tanken<br />
om at historievitenskap og modernitet har ødelagt gamle forestillinger<br />
om bibeltekstens gyldighet og mening til fordel for den<br />
moderne bevissthet. Men gyldigheten ved den moderne fornuft<br />
er også under press. Radikaliseringen av sentrale verdier og ideer<br />
i opplysningsprosjektet har stilt spørsmål også ved bærekraften i<br />
moderne oppfatninger. Dette gjelder spesielt forståelsen av rasjonalitet,<br />
framskrittstro, mening, individets og fornuftens autonomi, og<br />
humanisme, til fordel for eksempelvis verdirelativisme og naturalisme.<br />
Modernitetens kritikk mot religiøse forestillinger har altså vært<br />
rettet i radikal form mot dens egne forestillinger og forutsetninger,<br />
basert <strong>på</strong> både filosofi og historiske erfaringer. 17 Dette <strong>på</strong>virker også<br />
sannhetsspørsmålet. Sannhetsoppfatninger basert <strong>på</strong> korrespondanse,<br />
koherens og realisme har ikke samme oppslutning som før.<br />
Mye vitenskapelig virksomhet har vært anklaget for reduksjonisme,<br />
for eksempel ved å skille verdikategorier for sant, godt og vakkert<br />
fra hverandre. På den annen side kan elementer i den såkalte mis-<br />
17 Gunnar Skirbekk og Nils Gilje, Filosofihistorie 2: Innføring i europeisk filosofihistorie<br />
med særlig vekt <strong>på</strong> vitskapshistorie og politisk filosofi (Oslo: Universitetsforlaget,<br />
4. utgave, 2. opplag 1989), 344-355.<br />
17
innledning<br />
tankens hermenutikk føre til at nesten alle utsagn om vitenskap og<br />
virkelighet oppfattes som ren retorikk. 18<br />
Hvis noen altså opplever at <strong>Bibelen</strong>s troverdighet nå ligger i<br />
ruiner etter møtet med det moderne, så kan man <strong>på</strong> den annen<br />
side oppleve at moderniteten også er i en krise. I det minste er for<br />
eksempel Habermas oppmerksom <strong>på</strong> at en moderne sekularisert<br />
virkelighetsforståelse og samfunnsorden trenger tilførsel fra andre<br />
kilder. Skal man undersøke hvordan <strong>Bibelen</strong>s gyldighet står seg i<br />
møte med en moderne virkelighetsforståelse, må også det modernes<br />
gyldighet vurderes. Dette grepet er ikke et forsøk <strong>på</strong> å relativisere<br />
spørsmålet om hva som er sant ved å pumpe opp «alternative fakta»,<br />
men er viktig for fornuftens og sannhetens egen skyld. 19 Tross alt<br />
var ikke Habermas primært opptatt av religionenes velbefinnende i<br />
seg selv, men i hvordan nettopp det moderne samfunnet kan overleve<br />
og styrkes.<br />
For meg virker det som at Habermas etterspør teologi som tradisjonelle<br />
kristne opplever som representativ, og at hans observasjon<br />
er at tradisjonell kristendom og en teologi basert <strong>på</strong> modernitetens<br />
selvforståelse har lite å hente hos hverandre. Det er faktiskt et poeng<br />
i seg selv for ham at det religiøse språket ikke skal oppfylle moderne<br />
sekulære krav om gyldighet for å ta vare <strong>på</strong> virkelighetsforståelsen<br />
den bærer. 20 Denne betraktningen bekreftes av Robert Jenson, som<br />
18 Peter S. Williams, I Wish I Could Believe in Meaning: A Response to Nihilism<br />
(Southampton: Damaris Publishing, 2004), 34.<br />
19 Med tanke <strong>på</strong> såkalt «Bevæpnet relativisme», se The Guardian, leder, “The<br />
Guardian View on Russian Propaganda: The Truth is Out there.” https://<br />
www.theguardian.com/commentisfree/2015/mar/02/guardian-view-russian-propaganda-truth-out-there.<br />
31.januar. 2017. Lest 22.07.2019.<br />
20 Ståle Finke, «Hermenutikk som politikk; offentlig fornuft og religion hos Habermas<br />
og Hegel,» i Nytt Norsk Tidsskrift 3-4 (2009), 532-544; 540. Jan-Olav<br />
Henriksen tolker Habermas mer i retning av harmonisering mellom det moderne<br />
samfunnet og religion som er teologisk fortolket i motsetning til religion<br />
som er fundamentalitsisk forankret. Se Jan-Olav Henriksen, «Religionens<br />
overraskende ‘tilbakekomst’: Trekk av religionsforståelsen hos den senere Habermas,»<br />
i Odin Lysaker og Gunnar C. Aakvåg (red.), Kritiske lesninger (Oslo:<br />
Pax, 2007), 34-52; 41.<br />
18
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
sier at kristen teologi ikke kan etableres <strong>på</strong> en vitenskapelig sannhet<br />
utenfor seg selv. Så snart et teologisk system prøver å beskrive eller<br />
begrunne sin egen forutsetning, må det nødvendigvis trekke inn<br />
teologiske <strong>på</strong>stander fra seg selv, en slags sirkelargumentasjon hvor<br />
man forutsetter det som man argumenterer for. 21 Jenson begrunner<br />
dette med at alternativet er at den kristne troen må begrunne<br />
seg selv i andre systemer, for eksempel antikkens filosofi eller i en<br />
moderne virkelighetsforståelse rammet inne av opplysningstanker,<br />
postmodernitet, erfaring eller naturalisme. For Alister McGrath er<br />
et annet viktig poeng kristentroens evne til å begrunne seg selv.<br />
McGrath henviser til Willard vand Orman Quines <strong>på</strong>stand om at<br />
vitenskap og erkjennelse handler om koherens, og ikke enkelt<strong>på</strong>stander<br />
eller fenomener. Kristen tro gir seg selv gyldighet ved sin<br />
evne til å gi mening til vår observasjon av virkeligheten. 22<br />
En slik form for erkjennelse er ikke selvimmuniserende. Wilfrid<br />
Sellars begrunner for eksempel sin kritiske realisme med at både<br />
foundationalisme og koherensteori kan få preg av sirkelargumentasjon.<br />
Da er det bedre med en vitenskap som forstår seg selv som<br />
en selvkorrigerende virksomhet. 23 Dette er relevant for vurderingskriterier<br />
for fornuften. Hvis man tviler <strong>på</strong> fornuften, hvordan kan<br />
man vurdere den ved hjelp av fornuften? Heine Holmen beskriver<br />
hvordan selve konseptet fornuft og rasjonalitet er preget av vaghet<br />
og sirkelargumentasjon. Likevel kan regresser og sirkelslutninger<br />
fungere, men da i systemer preget av koherens. 24 Det er likevel ikke<br />
21 Jenson, Systematic Theology vol 1, 3-9.<br />
22 Alister McGrath, Inventing the Universe: Why We Cant’t Stop Talking About<br />
Science, Faith and God (London: Hodder & Stoughton, 2015), 63. McGrath er<br />
dermed en av mange som bruker Quine’s åpning for metafysikk i en annen<br />
retning enn han selv ønsket. Se Peter Hylton, «Willard van Orman Quine: 7.<br />
Quine’s place in the history of philosophy» i https://plato.stanford.edu/entries/<br />
quine/#QuiPlaHis. 24.05.2018.<br />
23 deVries, Willem, ”Wilfrid Sellars: 4. Epistemology”, The Stanford Encyclopedia<br />
of Philosophy (Winter 2016 Edition), Edward N. Zalta (ed.), URL = . 23. mai. 2018.<br />
24 Heine Holmen, «Fornuft,» «Rasjonalitet,» «Regress,» og «Sirkelslutning» <strong>på</strong><br />
https://snl.no/fornuft , https://snl.no/rasjonalitet, https://snl.no/sirkelslut-<br />
19
innledning<br />
innlysende hvordan dette skal forstås, filosofiprofessor Einar Duenger<br />
Bøhn er for eksempel dypt uenig med visse typer teologisk<br />
bruk av koherensteori. 25<br />
Denne diskusjonen gjelder også når vi snakker om <strong>Bibelen</strong>s rolle.<br />
Her slipper vi ikke unna at forståelsen av den kristne åpenbaringen<br />
er grunnlaget for forståelsen av den kristne åpenbaringen. Det betyr<br />
ikke at argumentasjonen henger i løse luften, vaksinert mot alle<br />
argumenter utenfra. Den kristne åpenbaringen handler nemlig om<br />
historie, og den gir ikke mening uten fortellingen om Jesus. Når<br />
historiske hendelser er grunnleggende viktige for å forstå dette med<br />
Jesus, blir spørsmålet om historitet det også. Det historien måtte si<br />
om Jesus og <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse, er altså viktig av kristne grunner.<br />
Så det er gode teologiske grunner for Dokka, Pannenberg og Ehrman<br />
å la kunnskap om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse spille en rolle når man<br />
skal bestemme seg for hva slags posisjon den skal ha for både enkeltmennesker<br />
og teologer. Det er altså mulig at kirkene må skuffe<br />
Habermas og si at «beklager, men det er denne teologien, eventuelt<br />
tvilen, vi har å by <strong>på</strong> i moderne tid.»<br />
Grunnen til at dette er en mulighet, er at <strong>Bibelen</strong> er et historisk<br />
produkt. Men – ettersom kirkene tradisjonelt har en forestilling<br />
om at den også er Guds ord, blir spørsmålet: Hvordan kan <strong>Bibelen</strong><br />
være både et menneskelig og guddommelig verk <strong>på</strong> samme tid?<br />
Som vi har sett, har Ehrman, Dokka og Pannenberg delvis ulike<br />
svar her, selv om de sitter <strong>på</strong> samme informasjon om dens tilblivelse<br />
og deler noen moderne forutsetninger om gyldighet og relevans.<br />
Mens Ehrman generelt avviser noen guddommelighet ved <strong>Bibelen</strong>,<br />
bruker Dokka og Pannenberg <strong>Bibelen</strong> fremdeles som et teologisk<br />
dokument, som enten er en forhandlingspartner, eller er Guds<br />
åpenbaring som lar seg rekonstruere ved hjelp av historisk kritisk<br />
forskning og universalhistorie. I motsetning til Ehrman mener de<br />
ning, og https://snl.no/Regress. 24.05.2018.<br />
25 Einar Duenger Bøhn, «Koherent og koherent, fru Blom,» i http://religioner.<br />
no/meninger/koherent-og-koherent-fru-blom/. 24.05.2018.<br />
20
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
at <strong>Bibelen</strong> har sannheter å gi, men disse må siles ut av tekster som<br />
er preget av usannheter, feil etikk og selvmotsigelser for å kunne<br />
anvendes.<br />
Dette er en måte å tenke om <strong>Bibelen</strong>s menneskelige og guddommelige<br />
side <strong>på</strong> som overlater mye av åpenbaringens rolle til den<br />
menneskelige fornuft og dømmekraft. <strong>Bibelen</strong>s tilblivelseshistorie<br />
gjør den lite troverdig for mange. Om man likevel ønsker å beholde<br />
den som Guds ord, kan man oppleve at man har to valg: Man må<br />
enten forkaste fornuft og historieforskning til fordel for <strong>Bibelen</strong>s<br />
egne referanser, eller la den fungere <strong>på</strong> forutsetningene til moderne<br />
menneskelig dømmekraft. Når dette oppleves som et dilemma,<br />
skyldes det at <strong>Bibelen</strong> selv og den kristne tradisjonen fastholder<br />
<strong>på</strong>standen om sin sannhet og troverdighet og at Gud er <strong>Bibelen</strong>s<br />
opphavsmann. Slik aktualiseres altså problemstillingen: I hvilken<br />
grad er bibelteksten selv bærer av en meningsfull åpenbaring, og<br />
hva slags rolle spiller den moderne virkelighetsforståelsen i å vurdere<br />
gyldighet og relevans i teksten?<br />
Problemstillingen kan utforskes <strong>på</strong> to måter. På den ene side kan<br />
vi angripe noen av forutsetningene som Dokka og Pannenberg tar<br />
utgangspunkt i. For dem er den moderne virkelighetsforståelsen<br />
noe man ikke kommer utenom, og som styrer tanker om hva som<br />
er gyldig og relevant. En av mange som angriper nettopp dette, er<br />
religionsfilosofen Alvin Plantinga. Han mener for det første at tradisjonell<br />
kristendom ikke trenger å bekymre seg over den kritiske<br />
bibelforskningen fordi bibelforskningens resultater er så motstridende<br />
at det undergraver forskningens anvendelighet. 26 I tillegg til<br />
å henvise til forskningssituasjonen, knytter Plantinga også mye av<br />
sin skepsis til historiekritisk bibelforskning til denne forskningens<br />
kulturelle og ideologiske forutsetninger. Dette er altså knyttet til<br />
modernitetskritikk, noe som spesielt siden framveksten av postmoderne<br />
ideologi har hatt stor vekt i mange akademiske og kulturelle<br />
26 Alvin Plantinga, Warranted Christian Belief (New York/Oxford: Oxford University<br />
Press, 2000), 375, 418.<br />
21
innledning<br />
miljøer i mange årtier nå. Poenget i en slik modernitetskritikk er å<br />
<strong>på</strong>vise hvordan modernitetens forestillinger om gyldighet og relevans<br />
er kulturelt og historisk betinget, og derfor ikke mer sanne enn<br />
andre forestillinger.<br />
En annen måte å utforske forholdet mellom <strong>Bibelen</strong>s to sider <strong>på</strong><br />
er mer teologisk. Spørsmålet er om det kan tenkes andre måter om<br />
forholdet mellom <strong>Bibelen</strong>s guddommelige og menneskelige sider<br />
som er mer relevant teologisk enn de som er beskrevet så langt,<br />
både med tanke <strong>på</strong> den liturgiske praksisen så vel som etterlysningen<br />
hos Habermas. Da handler det ikke bare om å forsvare <strong>Bibelen</strong><br />
mot modernitetens forutsetninger og virkelighetsforståelse, men at<br />
åpenbaringens egen karakter får komme til orde. Det er denne tilnærmingen<br />
som er utgangspunktet i det følgende. Riktignok kan<br />
Plantingas kjølige holdning til moderne bibelforskning ha noe for<br />
seg siden man bør forvente at avvisning av noe etterfølges av en<br />
sammenhengende forklaring i stedet. 27 <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse burde<br />
ikke være unntatt dette. Likevel, selv om Plantinga skulle ha rett<br />
i at det ikke foreligger endelige og uomtvistelige historisk-kritiske<br />
resultater som sådan, så eksisterer det ulike nivå av konsensus <strong>på</strong> en<br />
del felter. Det ville ikke være urimelig at en viss konsensus om noen<br />
teorier om <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse peker <strong>på</strong> sannsynlige forklaringer,<br />
selv om man bør ta høyde for så vel vitenskapsteoretisk nøkternhet<br />
så vel som overaskelser. Det samme kravet om at ensidig avvisning<br />
ikke er noe godt argument, rammer også ren modernitetskritikk,<br />
så om man avviser moderne bibelforskning, bør man ha noe bedre<br />
som alternativ. Dessuten kan en slik modernitetskritikk stå i fare<br />
for å rammes av kritikken mot postmodernitet. Postmodernistisk<br />
relativisme har nemlig en tendens til å underminere sine egne argumenter.<br />
28 At virkelighetsforståelser er tidsbetinget, er en sentral<br />
27 Atle Ottesen Søvik, «Hva innebærer det å argumentere for at et kristent verdensbilde<br />
er troverdig?» i Morten Dahle Andersen (red.), Troverdig tro (Oslo:<br />
Luther, 2010, 112-130; 117.<br />
28 Jon Hellesnes, «Frå ånd til materie,» i Klassekampen 25.09.2010. http://www.<br />
klassekampen.no/57997/article/item/null/fra-and-til-materie. Nedlastet<br />
22
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
innsikt, men betyr ikke at man samtidig kjøper postmoderne ideologi.<br />
Det er godt mulig å stille kritiske spørsmål til både modernitet<br />
og moderne forståelse av rasjonalitet uten å undergrave fornuften.<br />
Barbara Henry mener troen <strong>på</strong> rasjonalitet og modernitet kan utgjøre<br />
en mentalitet som i seg selv er irrasjonell. Hun mener heller<br />
løsningen må være å unngå myten om at man kan kvitte seg med<br />
mytene, hvor man i stedet får en absolutt tro <strong>på</strong> den autonome fornuft.<br />
29 Rasjonalismen og logisk tenkning har nemlig en tendens til å<br />
søke hegemoni over følelser og ikkerasjonelle forventninger. Samtidig<br />
er det viktig å fokusere <strong>på</strong> det enkelte kulturhistoriske fenomen<br />
fremfor å kritisere logikk og logisk tenkning som sådan. 30<br />
I møtet mellom bibelforskning, den moderne fornuft og troen<br />
<strong>på</strong> at bibelteksten er Guds ord, er det en spenning som er vanskelig<br />
å holde sammen for mange. Et sant og troverdig bibelsyn fremstår<br />
som en balansegang <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong> over avgrunnen. Uten et samspill<br />
mellom bibelforskningen og kirkens forkynnelse, vil evangeliet til<br />
slutt enten miste sin kraft eller sin kontakt med verden. Så vel Habermas’<br />
beskrivelse av moderne universitetsteologi som tradisjonalister<br />
understreker dette. Det er derfor verdt å undersøke også andre<br />
forsøk <strong>på</strong> å leve med denne spenningen.<br />
Åpenbaringsbegrepet i kristen teologi har flere fasetter. Det er<br />
gjerne knyttet til formidlingen av troslære. Av teologer i middelalderen<br />
ble dette forstått som et troverdig, men ikke nødvendigvis<br />
komplett bilde av virkeligheten. Så er tanken om at åpenbaringen er<br />
Gud selv i Kristus et aspekt knyttet til Johannesprologen om Ordet.<br />
I tillegg kommer erfaring, et poeng som har fått stort fokus i nyere<br />
teologi, samt historien, slik Pannenberg og andre framstiller det <strong>på</strong><br />
ulike måter. McGrath mener det er nødvendig og mest i samsvar<br />
med både <strong>Bibelen</strong> selv og kristen tradisjon å se <strong>på</strong> disse dimensjonene<br />
26.11.2017.<br />
29 Barbara Henry, «Identities of the West», in Heidrun Friese (ed.), Identities:<br />
Time, Difference and Boundaries.New York/Oxford: Berghahn Books, 2002, 101.<br />
30 Ibid, 79-82.<br />
23
innledning<br />
som utfyllende, med både sterke og svake sider hver for seg. 31 Det er<br />
et grunnleggende poeng i kristen lære om Jesus at han åpenbarer<br />
Gud, og at Gud dermed ligner <strong>på</strong> Jesus. 32 Dette henger sammen med<br />
hvordan kristen teologi, for eksempel hos Karl Barth og McGrath,<br />
kobler Jesus og <strong>Bibelen</strong> i begrepet «Guds ord». 33<br />
I kristen teologi har Guds ord, Guds åpenbaring, derfor gjerne<br />
blitt framstilt med tre dimensjoner: Jesus, <strong>Bibelen</strong> og forkynnelsen.<br />
34 Dette henger så tett sammen at jeg mener det er naturlig å se<br />
<strong>på</strong> læren om Jesus anvendt <strong>på</strong> Guds åpenbaring i <strong>Bibelen</strong>. Dette er<br />
hverken nytt eller oppsiktsvekkende – det henger tett sammen med<br />
treenighetslæren. Som allerede nevnt mener Pannenberg at troen<br />
<strong>på</strong> Jesu oppstandelse må få betydning for virkelighetsforståelsen og<br />
teologien, og Robert Jenson mener det også får konsekvenser for<br />
synet <strong>på</strong> <strong>Bibelen</strong>. For ham må den oppstandne Jesus regnes som en<br />
som beskytter den skriftlige tradisjonen. Slik kan vi stole <strong>på</strong> at han<br />
gir oss en tilstrekkelig og tilstrekkelig koherent identifikasjon av seg<br />
selv. 35 Ikke minst har inkarnasjonen, foreningen av Gud og menneske<br />
i Jesus, hatt betydning. Læren om Jesu to naturer, foreningen av<br />
det guddommelige og menneskelige, har blitt brukt <strong>på</strong> andre tema<br />
i teologien. Den katolske kirke har tolket kirken mindre institusjonelt<br />
til fordel for en kristologisk parallell. På tradisjonelt luthersk<br />
hold anvender man tonaturlæren <strong>på</strong> nattverden for å beskrive Jesu<br />
reelle nærvær i brød og vin (realpresensen). 36 Her beskriver man<br />
31 Alister E. McGrath, Christian Theology: An Introduction (Oxford: Blackwell<br />
Publishers, 1997), 183-187.<br />
32 Ibid, 323.<br />
33 Ibid, 199-200.<br />
34 Pannenberg, Systematische Theologie. Band 1, 248.<br />
35 Jenson, Systematic Theology vol 1, 172-174.<br />
36 Delvis som Ratzingers personforståelse, basert <strong>på</strong> treenigheslæren, se Bernt<br />
Torvild Oftestad, Den katolske kirke og liberalt demokrati (Oslo: Kolofon forlag<br />
2015), 207, Martin Luthers store katekisme, Pannenberg, Systematische Theologie.<br />
Band 2, 423-433, Johann Anselm Steiger, Fünf zentralthemen der theologie<br />
Luthers und seiner erben: Communicatio, imago, figura, Maria, exempla (Leiden:<br />
Brill, 2002), 3, 10-11, 18, 20, Knut Alfsvåg, What no Man has Conceived: On the<br />
signifiance of Christological Apophaticism, Leuven: Peeters, 2010, 252.<br />
24
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
nattverdmirakelet gjennom læren om utvekslingen av naturenes<br />
egenskaper (communicatio idiomatum). Denne læren er direkte uttrykt<br />
i vedtaket om Jesus i Kalkedon i 451: «Vi bekjenner den ene<br />
og samme Kristus, Sønn, Herre, enbåren, som erkjennes i to naturer,<br />
uten sammenblanding og uforvandlet, uoppdelt og uten atskillelse.»<br />
37 Ikke minst er tonaturlæren blitt brukt <strong>på</strong> <strong>Bibelen</strong> selv. Allerede<br />
Klemens av Alexandria <strong>på</strong> 100-tallet så den guddommelige<br />
manifesteringen i GT som en parallell til inkarnasjonen. 38 Denne<br />
parallellen forklares ofte som en analogi, altså at man forklarer noe<br />
ukjent med noe kjent. 39 N.T. Wright mener også at inkarnasjonen er<br />
en fruktbar analogi i spørsmålet om <strong>Bibelen</strong>s autoritet, men da med<br />
vekt <strong>på</strong> lesningen og tolkningsprosessen. En inkarnatorisk lesning<br />
er for ham å gi den menneskelige siden ved både bibelteksten og<br />
dens lesere full oppmerksomhet, kombinert med bønn om at det<br />
guddommelige og Åndsinspirerte må bli gjenoppdaget. Selv om<br />
han vet at noen ser alvorlige feil ved en slik analogi, er den som<br />
analogi til hjelp, men altså uten en presis toveis identifikasjon. 40<br />
En av de første som anvendte tonaturlæren eksplisitt <strong>på</strong> spenningen<br />
mellom bibelforskning, den moderne fornuft, og troen <strong>på</strong><br />
bibelteksten som Guds ord, var Johann Georg Hamann (1730-1788).<br />
Mens Isaiah Berlin <strong>på</strong> 1950-tallet erklærte ham som irrasjonalist og<br />
en slags forfader for nazismen, har mye forskning senere nyansert<br />
og avkreftet dette, og Hamanns tanker har inspirert flere teologer<br />
og filosofer. Hamann har fungert som inspirasjon i Milbanks’ Radical<br />
Ortodoxy (1993), og i Tyskland har Oswald Bayer brukt Hamann<br />
om metakritikk av det moderne og som kilde til luthersk teologi. På<br />
katolsk hold har han også hatt betydning. Hans Urs von Balthasar<br />
37 Oskar Skarsaune, Troens ord: De tre oldkirkelige bekjennelsene (Oslo: Luther forlag,<br />
1997), 223.<br />
38 J. N. B. Carleton Paget, «Christian Exegesis in the Alexandrian Tradiotion,» i<br />
Magne Sæbø, Hebrew Bible/ Old Testament: The History of its Interpretation, vol.<br />
1 (Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1996), 478-542; 489, 499.<br />
39 Thomas Aquinas, Teologisk håndbok (Oslo: Bokklubben 2006), 26.<br />
40 N.T. Wright, Scripture and and the Authority of God (London: Society for Promoting<br />
Christian Knowledge. 2005), 93-95.<br />
25
innledning<br />
viser interesse for Hamanns teologiske estetikk, som han ville bruke<br />
i sin egen analoge, kristosentriske teologi om historie og kultur. 41<br />
Hamann leste <strong>Bibelen</strong> typologisk, hvor han forventet at tekstene<br />
hadde både en bokstavelig og en dypere mening. Dette hang<br />
sammen med at for ham er <strong>Bibelen</strong> en forening av Guds ord og<br />
menneskelige tradisjoner, hvor han kombinerer elementer av rasjonalismens<br />
bibelkritikk med en form for verbalinspirasjonslære om<br />
<strong>Bibelen</strong>. 42 Dette skyldes hans syn <strong>på</strong> både <strong>Bibelen</strong>s og fornuftens<br />
tilblivelse. Hamanns anliggende tematiserer mange ting og tilsier<br />
blant annet at man må velge mellom postmodernisme (logisk<br />
og nihilistisk konsekvens av modernitet) og post-sekulær teologi.<br />
Han konfronterer derfor tankene hos Immanuel Kant (filosofi), J.<br />
D. Michaelis (moderne bibelkritikk), Gotthold Ephraim Lessing<br />
(drama/kritikk) og Moses Mendelsohn (stat/religion). 43<br />
Begrepene Guds akkomodasjon (tilpasning) og kondensens<br />
(fornedrelse) er her sentrale og handler hos Hamann om at Gud<br />
tilpasser seg menneskets nivå i sin åpenbaring, mens Guds kondensens<br />
handler om at Guds fornedrelse ikke er en nødvendighet,<br />
men basert <strong>på</strong> Guds eget valg. For Hamann er middelet, altså Guds<br />
fornedrelse, en del av budskapet og kan ikke abstraheres fra dette.<br />
44 I vår sammenheng betyr dette at problemene som Dokka og<br />
Pannenberg <strong>på</strong>peker, brukes <strong>på</strong> en helt annen måte enn å redusere<br />
<strong>Bibelen</strong>s guddommelige autoritet eller evne til å bære Guds<br />
nærvær direkte. Her blir <strong>Bibelen</strong>s karakter og tilblivelse uttrykk for<br />
Guds handlemåte og kjærlighet, ved at det tydeliggjør hvor langt<br />
han strekker seg for å frelse mennesker. Hva betyr dette for sy-<br />
41 John R. Betz, After Enlightenment: The Post-Secular Vision of J. G. Hamann,<br />
Malden, MA: Wiley-Blackwell, 2009, 19.<br />
42 Henning Graf Reventlow, «Scriptural Authority in the Wake of the Enlightenment,»<br />
i David Noel Freedman (red.), The Anchor Bible Dictionary 5 (New<br />
York: Doubleday, 1992), 1035-1049; 1044.<br />
43 Betz, After Enlightenment, 3.<br />
44 Friedemann Fritsch, Communicatio Idiomatum: Zur Bedeutung einer christologischen<br />
Bestimmung für das Denken Johann Georg Hamanns (Berlin: Walter de<br />
Gruyter, 1999), 18.<br />
26
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
net <strong>på</strong> moderne bibelforskning og <strong>Bibelen</strong>s gyldighet og relevans?<br />
Betyr det at man avviser bibelforskningen, eller at den regnes som<br />
uproblematisk? Dette er omstridt blant Hamann-tolkere, og viser<br />
at sammenligningen mellom Jesus som Guds fornedrelse og <strong>Bibelen</strong><br />
krever en tolkningsnøkkel. 45<br />
For å anvende kristologi og tonaturlæren som et hermeneutisk<br />
premiss, bruker jeg et henologisk perspektiv med vekt <strong>på</strong> koherensproblematikk.<br />
Henologi er en enhetsfilsofi som diskuterer forholdet<br />
mellom grunnlaget for all eksistens i forhold til virkeligheten<br />
slik den framstår. Her lener jeg meg spesielt til Egil A. Wyllers<br />
arbeider og diskusjon om den henologiske differens. Årsaken til<br />
dette valget er at henologi i kristen tradisjon innebærer refleksjon<br />
over både åpenbaringen og tonaturlæren. Men henologi representerer<br />
ikke bare et erkjennelsesmessig mønster som kan anvendes<br />
<strong>på</strong> Guds åpenbaring i kristen forstand. Den står også for en rasjonalitet<br />
som opererer med spenningen mellom det koherente og<br />
det motsetningsfylte, i europeisk idehistorie er dette spesielt assosiert<br />
med Platons Parmenides og refleksjonene om «det Ene». Dette<br />
innebærer å tenke systematisk gjennom problemstillinger som for<br />
eksempel hva man gjør med paradokser og mulige selvmotsigelser,<br />
eller når forståelsen av åpenbaringen oppleves som sprikende<br />
og motsetningsfylt. Det ligger i sakens natur at en slik rasjonalitet<br />
både forutsetter og utfordrer forestillingene om hva som er gyldig<br />
i moderne tenkning.<br />
Metodisk innebærer dette en induktiv tilnærming, hvor jeg<br />
gjennom en synoptisk lesning av litteraturen om Bibel og åpenbaring<br />
innen bibelvitenskap, systematisk teologi, mentalitetshistorie<br />
og filosofi beskriver flere mønster knyttet til <strong>Bibelen</strong>s troverdighet<br />
og funksjon. Jeg foreslår ikke et nytt system for bibeltolkning,<br />
men peker <strong>på</strong> faktorer som henger sammen og som gir et helhetlig<br />
perspektiv <strong>på</strong> både <strong>Bibelen</strong> selv og literaturen om den, spesielt bibelvitenskapen.<br />
Dette ligger nært Northrop Fryes drøfting av litte-<br />
45 Ibid, 109.<br />
27
innledning<br />
raturvitenskapens og litteraturkritikkens egen «anatomi». Han argumenterer<br />
for at samlet sett vil literaturkritikken fremheve det han<br />
kaller litterære «arketyper» som går igjen i tekstene. Det innebærer<br />
at man kan finne perspektiver som var ukjente for både klassikerne<br />
så vel som literaturkritikerne de siste 200 årene, men som gir mening<br />
når man først gjenkjenner trekkene. Hver for seg og samlet<br />
gir disse mønstrene literaturvitenskapen en mulighet til å speile sin<br />
egen virksomhet. 46 Både som vitenskapelig og kirkelig virksomhet<br />
har moderne teologi behov for et rammeverk, eller koordinerende<br />
prinsipp, i sin tenkning om Bibel og modernitet. Jeg argumenterer<br />
for at tonaturlæren er best egnet til dette.<br />
I bokens første del problematiserer og drøfter jeg motsetningen<br />
mellom bibelforskning og <strong>Bibelen</strong>s gyldighet som Ehrman, Dokka<br />
og Pannenberg forfekter <strong>på</strong> ulikt vis. Dette gjøres i lys av Plantingas<br />
kritikk av moderne bibelforskning og modernitetens forutsetninger,<br />
diskusjonen innen bibelfagene og ved å se mental- og kulturhistorisk<br />
<strong>på</strong> noen eksempler <strong>på</strong> kristen hermenutikk. Her fokuserer<br />
jeg spesielt <strong>på</strong> at <strong>Bibelen</strong>s karakter alltid har vært utfordrende for<br />
kirken og beskriver hvordan perspektivene <strong>på</strong> dette har variert.<br />
Bokens andre og tredje del ser <strong>på</strong> hvordan tonaturlæren kan anvendes<br />
<strong>på</strong> <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse og mening for å forstå den som bærer<br />
av en meningsfull åpenbaring. Dette tematiseres først ved et overblikk<br />
<strong>på</strong> Hamanns teologiske virkelighetsforståelse. Dernest drøfter<br />
jeg hvordan tonaturlæren legger føringer <strong>på</strong> forståelsen av <strong>Bibelen</strong>s<br />
tilblivelse og karakter, med kristen henologi som hermeneutisk premiss,<br />
og viser hvordan dette foregår med noen eksempler. Denne<br />
drøftingen leder til et fokus <strong>på</strong> hvordan <strong>Bibelen</strong>s tilblivelse og mening<br />
sees i lys av korsteologi. Gjennom hele boken veksler jeg mellom<br />
å bruke primærkilder og sekundærlitteratur siden jeg samtaler<br />
med flere fag og disip<strong>line</strong>r.<br />
Frye vil selv hevde at myter og fortellinger kunne utgjøre den<br />
46 Northrop Frye, Anatomy of Criticism (London: Penguin Books, 1990 (Princeton<br />
1957)), 3, 6, 14, 341, 345, 350.<br />
28
«bibelen <strong>på</strong> <strong>slakk</strong> <strong>line</strong>»<br />
koherente kjernen i argumentasjonen for viktige moderne problemstillinger<br />
også. Saken er nemlig at alle forsøk <strong>på</strong> å gi helhetlige<br />
forklaringer for virkeligheten vil erfare det samme som ved byggingen<br />
av Babels tårn: Man får det ikke helt til, men må finne seg i<br />
at man befinner seg i en virkelighet med ulike språk og ulike typer<br />
fornuft. 47 Fortellingen om Jesus og forestillingen om hans to naturer<br />
har samme funksjon i argumentasjonen her. Forskjellen til mytene<br />
hos Frye (som Ødipusfortellingen) er at Jesus-fortellingen hevder å<br />
være historisk basert og lover at den er i stand til å formidle et reelt<br />
møte med ham som forener alt i himmel og <strong>på</strong> jord (Matt. 28.18-20<br />
og Kol. 1.19-20).<br />
47 Ibid, 354.<br />
29
Ifølge Johannesevangeliet ba Jesus, den samme natt som han ble forrådt,<br />
til Gud for disiplene og deres etterfølgere: «Hellige dem i sannheten,<br />
ditt ord er sannhet.»<br />
Med en ny tilnærming til <strong>Bibelen</strong>s kompleksitet går denne boken inn<br />
i diskusjonen om hvordan <strong>Bibelen</strong> bør tolkes; hva betyr det at <strong>Bibelen</strong><br />
er Guds ord? Forfatteren skisserer elementer til et bibelsyn som kan<br />
demme opp for at <strong>Bibelen</strong> stadig kommer <strong>på</strong> vikende front som hellig,<br />
autorativ skrift, og som viser hvordan kirken og bibelforskningen<br />
kan relatere til hverandre. Med utgangspukt i Kristi inkarnasjon viser<br />
forfatteren at også <strong>Bibelen</strong> avspeiler ‘himmel og jord’ – det ufeilbarlige<br />
og det feilbarlig bokstavelige innhold. Et sentralt spørsmål er: Hvorfor<br />
har Gud sett det som nødvendig å fornedre seg også i Skriften, dens<br />
tilblivelse og fremtoning? Med en henologisk (helhetlig) tilnærming<br />
blir <strong>Bibelen</strong> noe annet enn en ‘forhandlingspartner’:<br />
«…majoriteten av prester i Norge er opplyste mennesker som har vært<br />
gjennom en akademisk og eksistensiell lutring som preger både troen og<br />
forkynnelsen. Derfor føler vi oss som autonome religiøse subjekter. Vår<br />
forstand eller vilje er ikke underlagt noen jordisk religiøs autoritet: både<br />
kirkeledere, tradisjonen, dogmatikken og bibelordet oppleves som størrelser<br />
vi kan forhandle med.» 1<br />
En markant fagbok i populærvitenskapelig form. Forfatteren har mottatt støtte<br />
fra Det faglitterære fond.<br />
«Fører en historisk-kritisk lesning av <strong>Bibelen</strong> til en devaluering av<br />
de bibelske skrifter som myndige ord fra Gud til kirken og verden?<br />
Lillevik undersøker premissene for moderne og postmoderne<br />
bibellesning og bibeloppløsende etikk. En viktig bok om bibelbruk<br />
og bibelforståelse i dag.»<br />
Torleif Elgvin, professor i bibelfag og jødiske studier, NLA Høgskolen<br />
1 Se side 12<br />
Fotograf: Marianne Torp<br />
Raymond Lillevik (f. 1973) er teolog, tidligere førsteamanuensis<br />
ved Nord Universitet og har en ph.d. fra MF innen tematikken<br />
messiansk jødedom og jødisk-kristne relasjoner. Han underviser<br />
i dag som lektor ved KVN, Nesna og er tilknyttet Frikirken.<br />
ISBN 978-82-92922-61-3<br />
9 788292 922613<br />
www.efremforlag.no