Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> - kirke <strong>og</strong> <strong>misjonsmann</strong><br />
Av direkt¢r Gjert Bjerl¢v<br />
Han var en merkelig mann! Dette gjentok sokneprest<br />
Ellefsen flere ganger i sin tale ved <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong>s bare for 100 ar siden. Og han var en merkelig<br />
mann. Ikke minst merkelig var kombinasjonen<br />
forretningsmann/kirke- <strong>og</strong> <strong>misjonsmann</strong><br />
hvor det kan synes som det siste var det vesentligste<br />
for ham. Det er ofte det som engasjerer ett<br />
menneske utenom yrket som forteller hvor det<br />
har sitt hjerte, <strong>og</strong> flere uttalelser fra <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong><br />
kan tyde pa at for ham var det kirke <strong>og</strong> misjon i<br />
vid forstand. Jonas Lie kalte ham et viljes geni.<br />
Klar tanke, handlekraft, malbevissthet, fremsynthet,<br />
seig utholdenhet for a na de mal han satte<br />
seg. Han hadde en tillitsfull, barnlig tro pa<br />
Varherre - han brukte ofte det uttrykket -, en tro<br />
han aldri la skjul pa. Navnene pa skipene hans <strong>og</strong><br />
hans skipsdagb0ker forteller om det. Han bad sin<br />
bordb0nn uavhengig av omgivelsene, <strong>og</strong>sa nar de<br />
skar is i Vestfjorden i kulde <strong>og</strong> sno, str0k han luen<br />
av <strong>og</strong> bad h0yt bade for <strong>og</strong> etter maltidet.<br />
Han brukte Bibelen hver dag helt til den siste<br />
kveld han levde. Og han ble til det siste den samme<br />
tarvelige - uttrykket er sokneprest Ellefsen's<br />
mateholdende mann, som han var fra ungdommen<br />
av. «Alt, hvad der heder overdaadighed ell er bl0dagtighed,<br />
var ham fremmed; han foragtede det.<br />
Han havde kjrempet sig gjennem de trange kaar <strong>og</strong><br />
Ii vets vanskeligheder, <strong>og</strong> hvad han derunder vandt<br />
af livserfaring, glemte han aldrig. Han kan vel staa<br />
i sin slegt som et lysende exempel, som paa ihrerdighed<br />
i at arbeide sig frem, saa <strong>og</strong>saa paa sjrelsk:raft<br />
til at staa imod vor tids store fristelse: Kravet<br />
paa at nyde Ii vet, eller rettere sagt paa det sind, for<br />
hvem saadant ikke er n<strong>og</strong>en dybere fristelse.»<br />
N 0ysomhet er livskunst, ikke minst nar ressursene<br />
er store, a konsekvent leve et puritansk liv for a ha<br />
mest mulig til glede for andre.<br />
Da han var 83 ar gammel, ble han spurt av<br />
Finmarksposten om a fortelle litt om sitt liv <strong>og</strong><br />
sine livsanskuelser - <strong>og</strong>sa et uttrykk <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong><br />
brukte om sin tro -, da sk:rev han en lengre artikkel<br />
som han begynte slik: «De har 0nsket at h0re lidt<br />
om mit Liv <strong>og</strong> mine Livsanskuelser, <strong>og</strong> jeg skal nu<br />
gjerne opfylde Deres 0nske. Jeg tror i min Tid at<br />
have erfaret mere af Livet, end maaske de fleste<br />
har havt Anledning til. Jeg er saa lykkelig at vrere<br />
bleven k:ristelig opdraget, <strong>og</strong> i min Udvikling blev<br />
Naturens Love <strong>og</strong> Livets vigtige Betydning stedse<br />
fremholdt for mig, det vil sige, jeg lrerte at kjende<br />
<strong>og</strong> faa 0iet opladt for den kjrerlige <strong>og</strong> mregtige<br />
Gud, saaledes at al min Lrengsel <strong>og</strong> Hu stod til at<br />
gj0re hans Vilje, hvorpaa vor Glrede <strong>og</strong> Salighed<br />
heron>. Sa forteller han om sin gode <strong>og</strong> kjrerlige<br />
mor <strong>og</strong> gir et riss av sitt liv - ett liv som ikke bare<br />
var enkelt: Han mistet sin far da han var fire ar,<br />
vokste opp under tildels vanskelige 0konomiske<br />
forhold, hele sitt liv husket han hvorledes han sukket<br />
(underlig uttrykk for et barn) <strong>og</strong> bad til Gud<br />
hver morgen om a hjelpe seg frem i verden nar han<br />
gikk Nedre Langgate til skolen. Elleve ar gammel<br />
dro han til sj(iis om sommeren - med strenge folk<br />
etter krav fra hans mor - for a tjene penger. Leste<br />
navigasjon privat, gikk sammen med atte andre til<br />
fots til Kristiansand <strong>og</strong> tok nitten ar gammel eksamen<br />
ved Navigasjonsskolen der. Senere ble det<br />
skipperskole <strong>og</strong> intensivkurser i engelsk <strong>og</strong><br />
fransk. Og slik kunne vi fortsette a ta frem trekk<br />
fra hans liv med sykdom, redningsdad da tretti<br />
norske skip gikk ned i Nordsj0en i 1836, da hvalrossen<br />
veltet fangstbaten utenfor Finnmarkskysten<br />
<strong>og</strong> han <strong>og</strong> mannskapet sv0mte blant 50 - 60<br />
hvalrosser, eller fra hans fangst- <strong>og</strong> forretningsliv<br />
for0vrig, med kommand0rutnevnelse, samtaler<br />
med var egen konge <strong>og</strong> med han som senere ble<br />
tsar Alexander III av Russland, en sammenhengende<br />
spennende historie. Og da han ble intervjuet<br />
av Nordahl Rolfsen mot slutten av sitt liv, kunne<br />
han si: Jeg har aldri kjent til angst! En merkelig<br />
mann!<br />
Nobelpristageren Pearl Buck skriver om sin<br />
far som var misjonrer i Kina, at han bar en sv0pe<br />
i sitt hjerte. <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> sa ofte: Varherre har alltid<br />
vrert sa urimelig god mot meg. Kanskje var<br />
dette den «sv0pe» han bar i sitt hjerte hele sitt liv.<br />
<strong>Kirke</strong>n<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var ingen turist i det kirkelige landskap.<br />
Her kjente han seg hjemme. Helt fra sin<br />
barndom var han vant til husandakt <strong>og</strong> bordb0nn,
<strong>og</strong> mange av de bs,,nner han senere bad offentlig<br />
hadde han l::ert av sin mor.<br />
Og til arven fra hjemmet hs,,rte <strong>og</strong>sa regelmessig<br />
kirkegang - vekselsvis ti! hs,,ymesse <strong>og</strong> aftensang<br />
- noe han praktiserte hele sitt lange liv, <strong>og</strong><br />
etterhvert ble det stadig klarere for ham hvilke<br />
umistelige verdier kirke <strong>og</strong> kristendom representerer<br />
for den enkelte <strong>og</strong> for samfunnet. Det kom<br />
til uttrykk i hans virke i kirke, bedehus, skole <strong>og</strong> i<br />
samfunnet fors,,vrig. Nar han t.eks. deltok pa politiske<br />
ms,,ter gjorde han seg til talsmann for «sin<br />
kristelige anskuelse», som han sa. Det var en<br />
beveget <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> som en gang utbrpt: «Akk,<br />
naar Folk riktig kunde forstaa det Lys som skinner<br />
til oss gjennom Kristendommen - hvor skulde<br />
det ikke blive anderledes for oss».<br />
Hans engasjement i kirken gjaldt bade kirkebygget<br />
som ramme om menighetens samling om<br />
Guds ord, <strong>og</strong> gudstjenestens innhold - forkynnelsen.<br />
Da den gamle Lavranskirken fra fs,,r ar 1200<br />
ble revet i 1811/12, var det forutsetningen at ny<br />
kirke skulle reises umiddelbart. Den s,,konomiske<br />
utviklingen i tiden som fulgte gjorde det imidlertid<br />
umulig a gjennomfs,,re dette. Fs,,rst i 1850-arene<br />
ble saken tatt opp igjen, <strong>og</strong> <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> ble med i<br />
byggekomiteen. Allerede pa komiteens forste<br />
mpte gjorde han det klart at han ikke kunne gi sin<br />
tilslutning til hverken plassering eller utformingen<br />
av kirkebygget. Han ville ha kirken sts,,n-e, vakrere<br />
<strong>og</strong> mere monumental <strong>og</strong> plassert slik den ligger<br />
idag, istedetfor den foreslatte vesentlig mindre<br />
kirken med langsgaende gallerier. Det var ikke<br />
diskvalifiserende for Ts,,nsberg da nytt bispesete<br />
skulle opprettes i 1948. «Det skader ikke at Guds<br />
ord udtales fra en v::erdig Plads», sa saltverksbestyrer<br />
Lerche da Valls,,y kirke ble bygd, <strong>og</strong> dette<br />
syn delte <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>, <strong>og</strong> det var han villig til a betale<br />
for. Ikke bare nar det gjaldt det eksteris,,rmessige,<br />
men <strong>og</strong>sa hva interis,,r <strong>og</strong> utsmykning angar.<br />
En rekke gaver fra <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> pryder stadig kirken.<br />
Ds,,pefonten, en Kristusgruppe <strong>og</strong> to engler i<br />
marmor - utfort av billedhugger Borch -, altertavlen,<br />
som na er plassert til hs,,yre for kords,,ren - malt<br />
av Christen Brun, ss,,nness,,nn av biskop Johan<br />
Nordahl Biun,- to syvarmede lysestaker til venstre<br />
for kords,,ren <strong>og</strong> antependiet til det gamle alterbordet<br />
fra Mariakirken. Han gav <strong>og</strong>sa sitt bidrag til<br />
orgelet med denne tilfoyelsen: «Kan et godt<br />
Sangkor til <strong>Kirke</strong>n komme istand, bidrager jeg<br />
dertil 300 - 500 Spesiedaler».<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> <strong>og</strong> sokneprest Beylegaard var<br />
uenige om plasseringen av prekestolen. Soknepresten<br />
ville ha den tett opp ti! kords,,ren, mens<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> ville ha den lengre ned i kirkeskipet.<br />
Beylegaard fikk det som han ville, men senere<br />
har prekestolen fatt sin plass mere overensstemmende<br />
med <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> 's syn.<br />
<strong>Kirke</strong>n ble innviet 19.desember 1858, <strong>og</strong> hva<br />
var mere naturlig enn at biskop Arup med fs,,lge<br />
var <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>' s gjester til den etteifs,,lgende<br />
middag i hans hjem.<br />
Var <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> opptatt av den estetiske rammen<br />
om gudstjenesten som kirkerom, korsang<br />
o.lign., sa var han i enda st!,in-e grad engasjert i<br />
det budskap som gudstjenesten skulle formidle.<br />
For ham var det maktpaliggende at forkynnelsen<br />
ikke ble teoretisk <strong>og</strong> utflytende, men praktisk <strong>og</strong><br />
livsn::er som veiledning til frelse <strong>og</strong> til hjelp for<br />
den enkeltes daglige liv <strong>og</strong> virke. Dette gar igjen<br />
i hans taler, ikke minst ved apningen av emiss::erkursene,<br />
<strong>og</strong> i hans testamente.<br />
Han var en vaken tilhs,,rer som kjente sin<br />
Bibel, <strong>og</strong> for <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var Bibelen en stor bok.<br />
Nar bibelordet - i ditt ansikts sved skal du ete ditt<br />
brs,,d - ble referert, kunne han si: Det star ikke<br />
slik, men - i ditt ansikts sved skal du ete ditt brs,,d<br />
inntil du blir til sts,,v igjen, for av jord er du kommet<br />
<strong>og</strong> til jord skal du bli. Dette levde han <strong>og</strong>sa<br />
etter. Noen fs,,rtidspensjonering for livsdagen var<br />
over, kunne han ikke tenke seg. Folk visste hvor<br />
de hadde ham <strong>og</strong> hva han sto for. Karakteristisk<br />
for hans posisjon blant folk flest er Ts,,nsberg<br />
Skytterlags 25-arsjubileum i 1885 hvor det innls,,p<br />
gratulasjonstelegram fra ham. Da det var lest,<br />
utbragte kjs,,pmann Wessel en skal for <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> med disse ordene: Av <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> kan vi<br />
l::ere to ting; a be <strong>og</strong> a arbeide. En ikke helt vanlig<br />
skaltale.<br />
Reisingen av Lavranskirken gledet ham, men<br />
rivingen av Mariakirken i 1862 var hans store<br />
sorg, den fulgte ham hele livet. For ham var<br />
denne 600 - 700 ar gamle kirken en helligdom, <strong>og</strong><br />
nar han senere i livet talte om dette, kunne han si:<br />
«Gud har selv udmerket visse Stetler, <strong>og</strong> saadanne<br />
skal vi v::ere varsomme om. Abraham<br />
maatte gaa til Moria Bjerg for at ofre Isak, <strong>og</strong> den<br />
Plads havde Gud udseet til Tempelplads. T::enk at<br />
vise saadan foragt, som Kommunebestyrelsen<br />
den gang viste for det Hellige.» <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var<br />
kirkeverge pa den tid, en stilling han forlot i pro-
· 1. Euhver Elev er forpligtet til at adlycle enhver af Skol ens<br />
Lrerere <strong>og</strong> Lrererinder <strong>og</strong> til stedse at opf¢re sig med Anstnmdighecl<br />
<strong>og</strong> Beskeclenhed.<br />
2. Eloveme b¢r ikke inclfincle sig ticlligere paa Skolen end<br />
15 Minuter <strong>og</strong> ikke senere encl 5 Minuter f0r Skoleticlens<br />
Begyudelse.<br />
3. Naar Eleverne have indtaget sine Placlse i Klassen mart<br />
de ikke forlacle disse uclen Tilladelse.<br />
4. Eleverne maa ikke uclen Tillaclelse gaa ind i en fremmed<br />
IUasse.<br />
5. I Frhi1inuterne mellem Timerne skal Eleverne opholde sig<br />
}Jact Legepladsen.<br />
(Onclfagelse fra clenne Regel kan tilstedes af Klasseforstancleren.)<br />
6. I Klassevrerelser, Gange <strong>og</strong> Trapper maa aldrig h¢ii'¢stet<br />
Tale, L¢b eller anden St¢1 finde Steel.<br />
7. B.¢ger <strong>og</strong> ¢vrige Skolesager maa behanclles med Orclen<br />
<strong>og</strong> Omhyggelighed.<br />
8, Enhver Elev er ansvarlig for den ham anviste Placls <strong>og</strong><br />
maa omhyggelig s¢ge at undgaa at beskadige Borde,<br />
B::enke eller _n<strong>og</strong>et anclet af Skolens Inventarium.<br />
9, Fleverne mll,a alticl indtage en s¢mmelig <strong>og</strong> Sund Stilling;<br />
Enhver staar op, naar ban examineres. ·<br />
10. Har en Elev paa Grund af indtrnfne Hinclringer slet ikke<br />
eller lmn. ufuldstrondig kunnet forbere.de sig i en eller<br />
fl.ere Lektier, eller er der n<strong>og</strong>et i en Lektie, som han ·<br />
ikke har fattet, 111aa han melcle dette for .Lrereren stra.x<br />
vecl Tim ens Begypdelse. I i¢rste Tilfrelde. maa han tillige<br />
medbringe skriftlig Bevidnelse fra sine Foresatte.<br />
11. Naar en Elev ved Sygdom er hindret fra at m¢de paa<br />
Skolen, maa cler snarest muligt seudes skriftlig Anrnreldelse<br />
derom fra bans Foresatte.<br />
12. I andet Tilfrelde maa ikke n<strong>og</strong>en Elev enten i kortere<br />
eller lreHgere Ticl uc1eblive fra Skol en uden forucl at have<br />
indhentet Tilladelse af Bestyreren.<br />
13. Enhver Elev anskaffer sig et Exemplar af den for Skoleu<br />
inclrettede Karakterb<strong>og</strong>. Ved hver Uges Ende maa clenne<br />
forevises for Elevens Foresatte <strong>og</strong> forsynes med Paategning<br />
om, at dette er· skeet.<br />
Skolereglerf r a <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s private borgerskole i T¢nsberg.
l ventt Payna· Dargerskole.<br />
1:<br />
: · Smaaskole, miidldelskole samt i<br />
! (fra 4de middelkl. af) en afdeBing mere I<br />
> di .. ekte for det praktiske liv .. '<br />
'- Skolepengene 1 dr er moderate, erlregges<br />
1<br />
kun for 10 maaneder. - Afsl ag for brdre.<br />
-Iudmefdeh,er .. modta.ges da.glig p1ttt slole:ss<br />
•I< ~<br />
• .....,,nu,: .i.,o -,o,<br />
Faksimile av annonse i T¢nsbergs Blad i 1891.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> opprettet privat-skole i T¢nsberg, <strong>og</strong><br />
skolebygningen sto der hvor man senere oppf¢rte<br />
«<strong>Svend</strong> <strong>og</strong> Lena <strong>Foyn</strong>s Minde». Overstrykningene<br />
i an non sen er gjort av <strong>Svend</strong> F oyn selv.<br />
test. Svrert var det for ham at rivingen skjedde<br />
med sokneprestens samtykke, <strong>og</strong> ille synes han<br />
<strong>og</strong>sa det var at stedet skulle bli radstue - sted for<br />
lovbrytere. Han hevdet selv at fangeceller ble<br />
plassert der kirkens alter hadde statt.<br />
T¢nsbergensere er kjent med historien om <strong>Foyn</strong>'s<br />
menn som m¢tte utenfor hans hjem i Storgaten<br />
den dagen rivingen skulle begynne. Da <strong>Foyn</strong> gikk<br />
ut, tok arbeidernes leder, Thomas Thollefsen,<br />
ordet <strong>og</strong> sa: «Vi ved, at kaftein har saa m¢e imod,<br />
at den gamle kjerka blir rivi ner, aa saa trenkte vi<br />
aa sp¢rre, om kaftein har 1¢st for, at vi ska stoppe<br />
det arbi, som er begyndt; saa vi Di bare si et ord,<br />
saa ved Di, at det ska'nte staa paa for os, aa faa<br />
v:ek di karrene, som er begyndt der ida' .-». Han<br />
tok ikke imot tilbudet, kanskje angret han det<br />
senere. Men han satte aldri sine ben i radhuset -<br />
selv ikke ved kong Oskar Irs bes¢k -, <strong>og</strong> nar retten<br />
skulle settes <strong>og</strong> hans nrervrer var absolutt n¢dvendig,<br />
matte retten settes i <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s hjem.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var opptatt av skoleverket. F¢rst<br />
<strong>og</strong> fremst hadde barneskolen hans oppmerksomhet.<br />
I storparten av hans liv var skolen ren kristendomsskole<br />
sterkt knyttet til kirken. Da den nye<br />
skoleloven kom i 1860, skapte den uro - spesielt i<br />
haugianske kretser. Man gikk over fra kristendomsskole<br />
til en almendannende skole med<br />
vesentlig videre fagkrets. Haugianerne var redde<br />
for kristendomsfagets stilling, <strong>og</strong> deres skepsis<br />
ble ikke mindre ved innf¢ringen av stiftsprost<br />
Jensen's lesebok som inneholdt pr¢ver pa norr¢n<br />
mytol<strong>og</strong>i, norsk folkediktning <strong>og</strong> nordisk skj¢nnlitteratur.<br />
For mange i vart distrikt ble det farvel<br />
til statskirken, <strong>og</strong> da Det evangelisk lutherske kirkesamfund<br />
ble stiftet i 1872, s¢kte mange dit.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> ble i kirken, man han ble en sterk<br />
kritiker av den offisielle skoles kristendomsundervisning,<br />
- byens skoler blir ikke ledet i den<br />
rette kristelige and, sa han - <strong>og</strong> han startet etterhvert<br />
borgerskoler for gutter, f¢rst i T¢nsberg,<br />
senere <strong>og</strong>sa i Oslo. Disse skolene fikk ikke lang<br />
levetid. Hans krav til lrerere <strong>og</strong> elever var nok for<br />
strenge. Hans interesse for skolen gjaldt imidlertid<br />
ikke bare kristendoms- undervisningen. Han<br />
hadde ut fra sin egen livserfaring syn for hvilken<br />
verdi god utdannelse hadde.<br />
Misjonsengasjementet<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var hjemme i haugianske kretser, <strong>og</strong><br />
da han bygde den f¢rste arbeiderboligen i 1850,<br />
innredet han <strong>og</strong>sa en forsamlingssal - <strong>Foyn</strong>salen -<br />
til bruk for bistelige m¢ter, kor¢velser m.m.<br />
Styreren for arbeiderboligen hadde <strong>og</strong>sa ansvaret<br />
for bruk av salen, <strong>og</strong> mange var de predikanter<br />
som <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> inviterte til T¢nsberg, <strong>og</strong> som<br />
han <strong>og</strong>sa 1¢nnet. Da T¢nsberg lndremisjon ble<br />
startet i 1867, var han ikke tilstede pa stiftelsesm¢tet,<br />
men senere het det at «foreningens aktive<br />
medlem <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> st¢ttet godt ¢konomisk».<br />
<strong>Foyn</strong>salen ble etterhvert altfor liten, <strong>og</strong> i 1875/76<br />
bygde han bedehuset som idag har navnet <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong>'s Bedehus. Det ble reist i gotisk stil av r¢d<br />
teglstein uten utvendig puss, slik det star <strong>og</strong>sa<br />
idag. Det ble innviet 5.november 1876. Da var<br />
ikke <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> tilstede, men pa misjonsm¢tet i<br />
mars aret etter var han pa plass, <strong>og</strong> ble takket.<br />
Ogsa bedehuset skulle vrere representativt, <strong>og</strong> han<br />
s¢rget for utsmykningen med «altertavle» <strong>og</strong> maletier<br />
av kunstmaler R¢nning med motiver<br />
«Korsfestelsen» <strong>og</strong> «Nedtagningen av korset».<br />
Relieffet «Oppstandelsen» er utf¢rt av billedhugger<br />
Borek. Han har <strong>og</strong>sa levert «Enkens skjerv»<br />
plassert ved hovedinngangen. Frontveggen er prydet<br />
med malerier av Christen Brun med motiver<br />
«Den fortapte s¢nns hjemkomst» <strong>og</strong> «Brudgommen<br />
kommer». Bedehuset er senere forlenget<br />
med lillesal, kj¢kken <strong>og</strong> vaktmesterbolig.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s engasjement i kristent organisasjonsliv<br />
var stort <strong>og</strong> vidtfavnende. Det startet<br />
med misjonen da han i 1848 var med a starte<br />
T¢nsberg Misjonsforening. Det bet¢d sikkert<br />
meget for ham at Andreas Hauge, s¢nn av Hans
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s Bedehus i T¢nsberg, som ble bygget i 1875176.<br />
Nielsen Hauge, ivret for misjonssaken <strong>og</strong> hadde<br />
startet Norsk Misjonstidende pa privat basis. Det<br />
hadde nok heller ikke gatt ham forbi at den<br />
samme Hauge allerede i 1842 - det aret<br />
Misjonsselskapet startet - hadde gjort sin rundreise<br />
i Europa hvor han m¢tte erfarne misjonsledere<br />
som t.eks. Robert Moffat som var svige1far<br />
til David Livingstone. Gjennom samtaler fikk<br />
han kartlagt mulighetene for norsk misjon i S¢r<br />
Afrika. Hauge ble senere Misjonsselskapets f¢rste<br />
sekretrer. <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var tiltrukket av pionerer<br />
<strong>og</strong> ildsjeler, han opps¢kte dem for a fa hjelp<br />
<strong>og</strong> for a hjelpe. Om igjen <strong>og</strong> om igjen gjentok<br />
dette seg. Han <strong>og</strong> misjonsfolket i T¢nsberg hadde<br />
en spesiell nrerhet til det som skjedde ute, <strong>og</strong><br />
betagende er listen i misjonsforeningens protokoll<br />
over 33 spesifiserte gaver til S¢r-Afrika i juli<br />
1860. Fra listen kan nevnes: En fullstendig sort<br />
Klredning til pastor Schreuder fra <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>, en<br />
s¢lvskaftet Pennekniv til Schreuder for derved at<br />
skjrere de Penner han benytter til oversrettelse af<br />
Bibelen ti! Zuluspr<strong>og</strong>et, et S¢lvur ti! Prins<br />
Unkjevajo med motto: Brug Naadens Tid! fra<br />
cand. Sommerfeldt som var styrer av <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong>'s arbeiderboliger da.<br />
Prost Beylegaard var formann for misjonsforeningen<br />
de f¢rste 11 arene. Han hadde et syn pa<br />
misjonsforeningene som <strong>Foyn</strong> ikke kunne tolerere.<br />
Det gikk bl.a. ut pa at misjonsm¢tene ikke<br />
matte holdes i private hus <strong>og</strong> ikke gj¢re bruk av<br />
legpredikant. Hvis altsa en prest ikke hadde sa<br />
meget interesse for misjonen at misjonsgudstjenester<br />
kunne holdes i kirken, skulle det ikke holdes<br />
noe misjonsm¢te i det hele i hans prestegjeld.<br />
Da tok <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> ti! gjenmrele. Han kunne<br />
vrere enig i at misjon var en menighetssak, men<br />
nar «Prrestene stillede sig imod eller var likegyldige<br />
for Misjonssagens frremme, da maatte den<br />
drives ved Foreninger».<br />
Alt som skjedde i kirke- <strong>og</strong> legmannskretser i<br />
denne tiden ma sees i lys av at konventikkelplakaten<br />
ble opphevet i 1842, <strong>og</strong> at foreningene vokste<br />
frem - f¢rst misjonsforeninger, senere foreninger<br />
for Sj¢mannsmisjonen <strong>og</strong> Indremisjonen.<br />
Indremisjonen opprettholdt n¢dsprinsippet -<br />
nemlig at legmenn bare kunne preke etter tillatelse<br />
fra vedkommende sokneprest - helt til 1892.<br />
Ofring i kirken til misjonen ble tillatt fra 1846,<br />
men offeret matte ikke tas opp inne i kirken, det<br />
matte gj¢res i vapenhuset. F¢rst i 1885 da Elias<br />
Blix var kirkestatsrad, ble det anledning ti! a gi<br />
sitt offer pa alteret. I 1888 fikk legmenn lov til a<br />
tale i kirken, men det matte skje fra kord¢ren. Ni<br />
ar senere fikk de <strong>og</strong>sa lov ti! a tale fra prekestolen,<br />
alt etter kg!. resolusjoner. Dette b¢r ikke<br />
glemmes nar en ser pa b ry tningene i denne tiden.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s innsats i misjonsarbeidet var preget<br />
av at han holdt seg personlig orientert om det
lnteri¢rf r a <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s bedehus. Def ble innviet s¢ndag 5. november 1876, men <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> selv kunne<br />
ikke wrre til stede under denne h¢ytidligheten. F¢rst II. mars aret ette,; fikk indremisjonens formann<br />
Engebret Thorkelsen under et m¢te hvor <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var ti! stede, takket for det vakre bedehuset.<br />
som skjedde pa misjonsmarkene. Det finnes<br />
adsk:illige brever i Misjonsselskapets ark:iv om<br />
dette. Mange var de bes0k han hadde pa Ramdal<br />
av misjonsprester pa hjemmebes0k, <strong>og</strong> da fikk<br />
han se bilder fra deres arbeide <strong>og</strong> fra stedene de<br />
hadde vrert plassert. Misjonrerene s0rget selv for<br />
fremkalling <strong>og</strong> kopiering. Bildene interesserte<br />
ham, <strong>og</strong> han s0rget selv for a fa sendt ut fotoapparat<br />
til Madagaskar. Na over 100 ar etter er mellom<br />
2500 <strong>og</strong> 3000 av disse bildene med misjonrerenes<br />
kommentarer - det eldste fra 1873 - blitt<br />
kopiert <strong>og</strong> forst0rret for den gassiske stat til hjelp<br />
i arbeidet med a knytte bandene tilbake i deres<br />
egen historie. De store fot<strong>og</strong>igantene Agfa <strong>og</strong><br />
Kodak Eastman ble etablert henholdsvis i 1867<br />
<strong>og</strong> 1880, <strong>og</strong> det forteller noe om hvor tidlig fot<strong>og</strong>rafering<br />
ble en del av misjonrerenes hverdag.<br />
Hvordan et slikt misjonrerbes0k hos <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> kunne forl0pe forteller misjonsprest Reinert<br />
L. Aas om i sine memoarer. Bes0ket fant sted<br />
varen 1892 <strong>og</strong> <strong>Foyn</strong> var 82 ar: «Jeg hadde med<br />
mig min laterna magica (lysbildefremviser med<br />
fire parafinbrennere <strong>og</strong> reflektor) <strong>og</strong> viste ham<br />
om aftenen en hel del bilder fra Jesu liv <strong>og</strong> fra<br />
missionsmarkene. Ved forevisningens avslutning<br />
vilde han betale mig, men da jeg intet ville ha<br />
derfor, saa sa han: «Er der da ikke n<strong>og</strong>et, som jeg<br />
kan faa gj0re for Dem?» Jeg kom da til at nevne<br />
dette om Sretrum. (Sretrum var en bygningskyndig<br />
mann som utsendingene pa Madagaskar<br />
0nsket, men som Misjonsselskapet ikke sa seg<br />
istand til a l0nne.) Ja, der ville han trrede til med<br />
sin hjelp. - «Men det vii jeg gj0re privat, <strong>og</strong> saa<br />
faar De indestaa for at fore regnskap derover,»<br />
tilf0iet han. Men da jeg dertil bemerket at det vel<br />
ikke var saa greit for mig i selskapets tjeneste at<br />
stelle med saadant privat, blev gamle <strong>Foyn</strong> varm<br />
<strong>og</strong> sa: «Det Norske Missionsselskap kan da vel<br />
aldrig ha n<strong>og</strong>et imot at jeg gjennem Dem eller<br />
n<strong>og</strong>en anden gj0r vel imot de indf0dte derute?<br />
Jeg har git selskapet flere tusen kroner til arbeidsskole<br />
i Madagaskars Indland <strong>og</strong> i Zululand. De<br />
hadde ikke n<strong>og</strong>et imot det, <strong>og</strong> de har visst ikke<br />
noe imot at jeg nu gj0r litt privat, som sagt,» tilfoiet<br />
han. Jeg bemerket hertil at jeg skulde fremfore<br />
denne tanke for hovedstyret.»<br />
Men <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> hadde ikke tid ti! a vente.<br />
Han sendte bud etter Sretrum <strong>og</strong> bekostet ham fra
Namdalen til Tonsberg, gav ham midler til videre<br />
utdannelse, <strong>og</strong> da han besOkte Stavanger under<br />
selskapets 50-lirsjubileum, ordnet han det slik at<br />
Sretrum skulle reise ut med misjonsskipet<br />
«Paulus» i 1893. I kontrakten med selskapet ble<br />
det <strong>og</strong>s/i bestemt at Sretrum skulle vrere pa<br />
Madagaskar 3-4 lir med stotte fra <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>. I<br />
tillegg ville <strong>Foyn</strong> <strong>og</strong>sli stille midler til disposisjon<br />
for en permanent arbeidsskole i Morondava. Det<br />
siste ble det ikke noe av p.gr.a. franskmennenes<br />
inntrengen pa Madagaskar <strong>og</strong> <strong>Foyn</strong>s dod.<br />
Sin ide med skolebyggingen gav han uttrykk<br />
for pa et ston-e misjonsstevne da han sa at man<br />
«fyldigere <strong>og</strong> bedre maatte udvikle Industrien<br />
omkring blandt de Indfodte, oplrere dem til regelmressigt<br />
Arbeide, saa de kunde blive istand til<br />
selv at underholde sine Prrester <strong>og</strong> Lrerere, ja til<br />
at sorge <strong>og</strong>saa for sine Missionrerer.» For <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> gikk misjon <strong>og</strong> utviklingshjelp hand i hand,<br />
<strong>og</strong> fra tanke til handling var vegen aldri lang. I<br />
Misjonstidendes nekrol<strong>og</strong> er dette spesielt fremhevet:<br />
«Foruden sit store regelmressige Bidrag<br />
var det navnlig Ophjrelpelsen av Folkets materialle<br />
kaar ude i vore nydannede Menigheder, som<br />
laa ham paa Hjerte. At opdrage de Hedningekristne<br />
til dyktige Arbeidere, som kunde udnytte<br />
sit Lands Hjrelpekilder <strong>og</strong> derved <strong>og</strong>saa blive en<br />
virksom StOtte for Missionen <strong>og</strong> en vigtig<br />
Betingelse for Menighedens SelvstrendiggjOrelse,<br />
er visselig en stor Opgave. Og det var jo<br />
naturligt, at han som den store Arbeider <strong>og</strong><br />
Arbeidsherre srerlig folte sig kaldet til at stOtte<br />
denne Gren av vor Virksomhet».<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var selv med Ii ta ut det utstyr som<br />
trengtes ti] skolene, <strong>og</strong> utstyret skulle vrere av<br />
forsteklasses kvalitet. Til leder for arbeidsskolen<br />
pa Madagaskar hentet han elektroingenior Jens<br />
Jorgen Bull Andersen fra Alesund. Denne mannen<br />
hadde i 1884 - 24 lir gammel - startet det forste<br />
telefonselskapet der i byen. Hans far besokte i<br />
1876 verdensutstillingen i Philadelphia. Derfra<br />
tok han med seg hjem to telefonapparater som<br />
Graham Bell hadde konstruert samme liret. Bell<br />
fant jo opp telefonen liret for. Den da 16-/irige<br />
Jens Jorgen monterte <strong>og</strong> koplet forbindelsen mellom<br />
hjemmet i Skaregaten <strong>og</strong> farens firmakontor,<br />
<strong>og</strong> dette skal vrere de forste telefonapparater i<br />
Europa. Han var mannen for <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>, <strong>og</strong> da<br />
han reiste til Madagaskar hadde han bl.a. med seg<br />
telefonapparater som gave til den gassiske dronningen.<br />
De ble koplet slik at dronningen fikk<br />
direkte forbindelse til landets forsteminister. Han<br />
hadde <strong>og</strong>s/i med seg en mindre generator for<br />
fremstilling av elektrisitet. Det var forste gang de<br />
hadde sett elektrisk lys pa oya. De relativt omfattende<br />
rekvisisjonene fra Andersen pa utstyr som<br />
ble sendt Misjonsselskapet gjennom tillitsmann<br />
dr. Borckgrevink, inneholdt onsker om alt slags<br />
utstyr fra elektrisk materiell til «pomade eller<br />
andet stof til at polere fot<strong>og</strong>rafier med», noe som<br />
jo <strong>og</strong>s/i understreker den betydning de la i fot<strong>og</strong>taferingen.<br />
Borckgrevink syntes nok at prisen for<br />
utstyret kunne bli noe hoy, men overfor selskapet<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> gav sine predikanter en veiledning som denne om hva deresforedrag burde inneholde.<br />
Til Prredikanter.<br />
'laa Grund af nrervrerende Forholde, bemrerker jeg til dem, som vil holde<br />
Foredrag i mit Bedehus, at det ikke alene rnaa vrere til kristelig Opbyggelse; men<br />
<strong>og</strong>saa _b0r Guds-Ordet give Lys <strong>og</strong> Veiledning . fo: Menneskelivets verdslige Gjerninger,<br />
som d.0mmes af Gud efter bans Ord, <strong>og</strong> folgelig b.0r have bans Ords Veiledning<br />
for et lykkeligt kristeligt Liv, hvortil ovennrevnte Foredra.g skulde give<br />
Opmuntring <strong>og</strong> Veiledning.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>.
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s sterke tro pa Gud <strong>og</strong> hans interesse for misjonsarbeid f¢rte ti! at han aret f¢r sin d¢d opprettet<br />
en misjonsskole for predikanter i T¢nsberg. Skoien fikk navnet «<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s emisscerskole», <strong>og</strong>sa<br />
navnet <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s bibelskole har wert brukt. Bildet erf r a 1893, <strong>og</strong> skolens leder Asbj¢rn Knutsen star<br />
ti! venstrefor <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> i ¢verste rekke.<br />
foyer ban ti! i brevet at «Andersen tvivler ikke<br />
paa at Hr. <strong>Foyn</strong> vil betale». - Og det gjorde han<br />
<strong>og</strong>sa.<br />
I tillegg til arbeidsskolene i Zululand <strong>og</strong> pa<br />
Madagaskar starter han <strong>og</strong>sa industriskole for<br />
kvinner med studietid 3 ar. Dette skjedde i 1882,<br />
<strong>og</strong> skolen er fremdeles i drift i Fianarantsoa. Den<br />
har navnet Ivory Atsimo College med undertittel<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s gave, <strong>og</strong> er en av de bedre skolene<br />
pa Madagaskar idag, men fagkretsen er endret.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var <strong>og</strong>sa opptatt av de mange slavebarna<br />
pa Madagaskar, <strong>og</strong> han st¢ttet misjonrerene<br />
i deres arbeide med a kj¢pe barn fri. Flere av<br />
disse frikj¢pte fikk utdannelse <strong>og</strong> ble senere dyktige<br />
ledere i det gassiske folk <strong>og</strong> i den gassiske<br />
kirke. Den eldre generasjon husker f.eks. pastor<br />
Hans Rabeony, m¢rkhudet, kritthvitt bar, norsktalende.<br />
Han bes¢kte Norge flere ganger <strong>og</strong> talte i<br />
radio <strong>og</strong> i kirker lander rundt.<br />
<strong>Foyn</strong>s interesse for misjonen var sa sterk at<br />
han <strong>og</strong>sa deltok i Misjonsselskapets 50-arsjubileum<br />
i Stavanger - 83 ar gammel. I Stavanger var<br />
man nok ikke vant ti! at en kommand¢r <strong>og</strong> millionrer<br />
skulle innkvarteres. Da skrev <strong>Foyn</strong> til Lars<br />
Dahle: «De skulde ikke gj¢re n<strong>og</strong>en Uleilighed<br />
for mig, en gammel S¢mand, et lidet loftsvrerelse,<br />
naar jeg blot kan have Vinduet aabent naar<br />
det er varmt, er tilstrekkelig godt for mig ...».<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var <strong>og</strong>sa med da Sj¢mannsmisjonen<br />
starter sin forening i T¢nsberg i januar<br />
1865. Han var fascinert av pastor Storjohann <strong>og</strong><br />
de vyer han presenterte. Storjohann var jo <strong>og</strong>sa<br />
en personlighet som gjorde inntrykk pa sine<br />
omgivelser. Bj¢rnson skrev etter et bes¢k hos<br />
ham hvor han overvar en familieandakt:<br />
«Storjohann bad stille <strong>og</strong> av fullt hjerte. Jeg<br />
tenkte : Hvis vi i samfunn endte hver eneste dag<br />
<strong>og</strong> samles sa hver eneste morgen! Hvor det ville<br />
temme dyret i oss, rense vare forsetter, tvinge oss<br />
til ettertanke, lette arbeidet <strong>og</strong> ansvaret, apne
hjertekildene. - Gud vet om jeg er sapass at jeg<br />
tpr forspke, jeg vil virkelig sa gjerne». Sa langt<br />
Bjprnson. <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> ble en engasjert stottespiller<br />
<strong>og</strong>sa for Sjpmannsmisjonen. I bans tid ble<br />
det ikke opprettet en stasjon uten <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s<br />
stptte ble det sagt. Da et sjomannshjem ble apnet<br />
i New York var det med <strong>Foyn</strong>s stptte, <strong>og</strong> da det<br />
skulle anskaffes en liten dampbat ti! sjomannsprestene<br />
der for a kunne komme ombord i de norske<br />
batene pa havnen, var <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> der igjen.<br />
Eaten ble da <strong>og</strong>sa kalt «<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>». Sommeren<br />
1993 hadde biskop Lonning visitas i den norske<br />
menigheten i Berlin. Da kom det frem at <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> <strong>og</strong>sa hadde medvirket til opprettelsen av<br />
denne menigheten for over I 00 ar siden. Han<br />
hadde ikke bare syn for Sjomannsmisjonen, men<br />
<strong>og</strong>sa for norsk kirke i utlandet som organisasjonen<br />
heter idag.<br />
Tonsberg Sondagsskole ble stiftet i 1881. Da<br />
stod <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> klar med gratis bus. Det samme<br />
gjorde ban da Tpnsberg kristelige ungdomsforening<br />
ble startet i 1885. De hadde sine m0ter i borgerskolens<br />
lokaler - rett opp for bedehuset -, <strong>og</strong><br />
Lena <strong>og</strong> <strong>Svend</strong> var reresgjester ved alle arsmoter<br />
sa lenge ban levde.<br />
Ogsa det kristelig sosiale arbeidet hadde<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> syn for. Han hadde stottet<br />
Magdalena-stiftelsens arbeide blandt prostituerte<br />
i Kristiania siden 1859, <strong>og</strong> senere <strong>og</strong>sa<br />
Diakonisseanstalten. Indremisjonsforeninger<br />
som drev sosialt arbeide - bl.a. Trondheim - fikk<br />
<strong>og</strong>sa bans stotte. Men da ban tok opp sporsmalet<br />
med Indremisjonsselskapet med tanke pa en<br />
landsomfattende innsats, fikk ban negativt svar:<br />
«Den Indre Missions Omraade er for begrrendset»,<br />
skrev davrerende sekretrer Hartvig<br />
Halvorsen, men ban henstilte til <strong>Foyn</strong> a starte<br />
slikt arbeide, <strong>og</strong> det gjorde ban. Han fant at sjomannsprest<br />
Eugene Hanssen i Antwerpen var<br />
mannen til a lede et slikt arbeide. Han hadde drevet<br />
studier i inn- <strong>og</strong> utland om praktisk losning av<br />
sosiale problemer. <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> skrev hele 21 brever<br />
ti! Hanssen om saken. Arbeidet kom igang,<br />
men det satte lite spor etter seg. Kanskje var de<br />
arbeidsoppgaver <strong>Foyn</strong> hadde spesifisert altfor<br />
omfattende? Han hadde heller ikke glemt de dovstumme,<br />
<strong>og</strong> de hedret ham med en vakker liten<br />
krans pa ban bare.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> hadde en kongstanke, en ide ban<br />
arbeidet med i flere ti-ar. Det var en bibel- eller<br />
nf<br />
Dr. Xafma ge.<br />
!llefugebe I Xr!f•n<br />
of<br />
Soenb Jo9n,<br />
(ijlftfan!a.<br />
!flolto:<br />
illt bo.b 3 afer I Oc etter {la11Un9<br />
bd .jorn o, (, o,<br />
- 51:. !malling lB<strong>og</strong>anbeI·ljodag.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>s innjlytelse var 111angfoldig. Her har<br />
han bes¢rget utgivelsen av D1: Tal111ages<br />
«Kristelige Tidstanker» pa P. T. Mallings<br />
B<strong>og</strong>handels Forlag.<br />
emissrerskole for opplrering <strong>og</strong> skolering av legfolk<br />
til praktiske predikanter. Han forsokte gjentagne<br />
ganger a fa Indremisjonsselskapet interessert,<br />
men der var man redd for en lonnet legmannstand<br />
<strong>og</strong> onsket derfor ikke a medvirke til<br />
en slik skole. Da oppsokte ban Peter Hrerem,<br />
<strong>og</strong>sa ban en srerpreget person <strong>og</strong> nevnt som den<br />
fremste kristne grunder i sin tid. Han var sekretrer<br />
bade i Lutherstiftelsen <strong>og</strong> i Israelsmisjonen.<br />
Dessuten hadde ban startet de fprste kristelige<br />
ungdomsforeningene i Kristiania, Stavanger <strong>og</strong><br />
Drammen. Arne Garborg sa om ham: «Peter<br />
Hrerem er den mest kristne <strong>og</strong> den mest hjarterike<br />
mannen eg hev Itjent». Da <strong>Foyn</strong> sa at Hrerem i<br />
1870 hadde planer om studenterhjem i Kristiania,<br />
ble ban interessert. Han pynet mulighetene for en<br />
kombinasjon med emissrerskolen. Det gikk ikke,<br />
men en bibelbudsamling over 4 uker ble det i<br />
begynnelsen av 1873. Studenterhjemmet ble reist<br />
med <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s stptte <strong>og</strong> ble innviet av Kong<br />
Oscar II, noe som kanskje indikerer at <strong>Foyn</strong><br />
hadde en finger med i spillet <strong>og</strong>sa her. Da det<br />
ikke lyktes for ham med egen bibelskole, viste
han sitt 0kumeniske sinnelag ved a st0tte<br />
Metodistkirkens predikantskole sa lenge den ble<br />
drevet. Det motto for livet som er tillagt <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> - «Tjen mest mulig, spar mest mulig, gi<br />
mest mulig» - er hentet fra metodismens startfase<br />
<strong>og</strong> er identisk med John Wesley's 0konorniske<br />
katekisme fra 1780-arene.<br />
I 1893 - 84 ar gammel - fikk han endelig realisert<br />
sine planer. Da hadde han igjen hentet en<br />
srerdeles dyktig <strong>og</strong> sterk mann ti! a lede emissrerskolen.<br />
Asbj0rn Knutsen - senere kalt folkeh0gskolenes<br />
far - ledet det f0rste kurset hvor <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> selv var elev. Skoien var gratis, i tillegg fikk<br />
elevene <strong>og</strong>sa to mndrs. I0nn ved skolens slutt.<br />
Det var under sin tid i T0nsberg Knutsen utviklet<br />
sine planer om lrererseminar <strong>og</strong> kristelige ungdomsskoler<br />
bygget pa «livsfrisk kristendom <strong>og</strong><br />
positiv apenhet i kultursp0rsmal». Disse ideene<br />
tente den gamle. Han tilbpd gratis hus <strong>og</strong> 0konomisk<br />
st0tte, men Knutsen avslo. Han var nok redd<br />
for en altfor sterk innflytelse fra <strong>Foyn</strong>s side i skoledriften.<br />
Planene ble imidlertid gjennomf0rt med<br />
seminar pa Notodden <strong>og</strong> ungdomsskole pa<br />
Sagavoll, <strong>og</strong> begge har feiret sine I 00-arsjubileer.<br />
Seminarets f0rste rektor var Bernt St0ylen,<br />
senere biskop. <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> var skuffet over at<br />
skolene ikke ble lagt ti! T0nsberg, men det forhindret<br />
ikke at han st0ttet 0konomisk.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> <strong>og</strong> Hustrus<br />
Missionsfond<br />
Julaften 1891 signerte Magdalene Margrethe <strong>og</strong><br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> sitt srerpregede testamente med<br />
Engebret Thorkelsen <strong>og</strong> Helge Andreas S0rvaag<br />
som vitner. Testamentet innledes slik: «I Gud<br />
Faders, Guds S0n <strong>og</strong> Gud den Helligaands Navn<br />
opretter vi undertegnede iEgtefolk <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong><br />
<strong>og</strong> Magdalene Margrethe <strong>Foyn</strong>, fodt Bull, der<br />
ikke haver Livsarvinger, gj0r herved vitterligt at<br />
vi med fri Villie <strong>og</strong> fuldt Overlreg haver oprettet<br />
sidste Villies Erklrering i Jesu Navn. Amen. -»<br />
Og sa folger en flersidig spesifikasjon over fordeling<br />
av rnidlene <strong>og</strong> ender opp med litra E - <strong>Svend</strong><br />
<strong>Foyn</strong> <strong>og</strong> Hustrus Missionsfond. Da boet ble gjort<br />
opp etter hustruens dpd, var det ialt kr.<br />
3.003.000.- til rnisjonsfondet. Hva det ville vrere<br />
omgjort til dagens valuta er usikke1t. Indekser gar<br />
ikke tilnrermelsesvis sa langt tilbake i tid. Men<br />
det er vel rimelig a anta at bel0pet ville kunne<br />
anslaes til mellom 300 <strong>og</strong> 500 mill. kroner.<br />
Sammenligningen er forsavidt uinteressant, men<br />
fondet er fortsatt virksomt bl.a. som eier <strong>og</strong><br />
ansvarlig for vedlikeholdet av <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s<br />
bedehus.<br />
Etterord<br />
Da <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> sovnet inn natten mellom 29. <strong>og</strong><br />
30.november for 100 ar siden, var et langt <strong>og</strong> innsatsfylt<br />
liv avsluttet, ett pa mange mater konflikt<strong>og</strong><br />
motsetningsfylt liv. Baretale <strong>og</strong> nekrol<strong>og</strong>er la<br />
ikke skjul pa at han <strong>og</strong>sa hadde hatt sine svake<br />
sider. «Det er ingen stor Mand uden sin<br />
Svaghed», sa sokneprest Ellefsen, «men naar de<br />
store Mrend har gjordt sin Livsgjrerning <strong>og</strong> derved<br />
sat Merke i sin Samtid, <strong>og</strong> de har lagt sig til<br />
Hvile, - saa glemmes den menneskelige<br />
Skr0belighed, <strong>og</strong> det store bliver. Og saa vii det<br />
gaa med <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong>'s Minde.» Profetiske ord.<br />
<strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> gledet seg over a gi, <strong>og</strong> da han ble<br />
spurt om han visste hvor meget han hadde gitt,<br />
svarte han: «Slike Summer f0rer jeg ikke<br />
Regnskab over.» Hans kjrere Lena delte hans<br />
giverglede, <strong>og</strong> etter hans d0d fortsatte hun a<br />
sende sine gaver til Misjonsselskapet i samme<br />
stjijrrelsesorden som de tidligere hadde gjort.<br />
Avslutningen av generalsekretrer Lars Dahle's<br />
rninneord i Misjonstidende kunne vel kanskje<br />
vrere en naturlig avslutning <strong>og</strong>sa pa dette innlegget:<br />
«ldet vi takker Gud for, hvad han var for vor<br />
Mission, <strong>og</strong> velsigner hans Minde, vil vi 0nske, at<br />
vort land maatte fostre mange S0nner, der kommer<br />
ti! at ligne ham ikke blot i Daadskraft, men<br />
<strong>og</strong>sa i liberal underst0ttelse af alle gode Formaal,<br />
baade i det borgerlige Sarnfund <strong>og</strong> i Guds <strong>Kirke</strong>.»<br />
Kilder <strong>og</strong> Iitteratur<br />
Oscar Albert Johnsen, T¢nsbergs historie, bind 3,<br />
1952/54<br />
Ame Odd Johnsen, <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> <strong>og</strong> hans dagbok, 1943<br />
Reinert L. Aas, Oplevelser <strong>og</strong> indtryk, 2.del, 1919<br />
H.B. Kheboe, <strong>Svend</strong> <strong>Foyn</strong> - et mindeskrift, 1895<br />
Bjarte Alme, Lang safari pa Hen-ens vegar - om misjomeren<br />
Ole Alme 1867 - 1896.<br />
Norsk fotohistorisk forening, Bidrag til norsk fotohistorie<br />
6,<br />
T¢nsberg Misjonsforenings protokoll,<br />
Jubileumsskrifter for T¢nsberg Misjonsforening,<br />
T¢nsberg Indremisjon <strong>og</strong> T¢nsberg Kr. Ungd. forening<br />
Det Norske Misjonsselskaps arkiv,<br />
Norsk Misjonstidende, nekrol<strong>og</strong>, 1894.