rapport 2015:4
641aa6d88d
641aa6d88d
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
til barna [288]. Et eksempel på et slikt tilbud er at alle<br />
barn blir invitert til en informasjonssamtale helt i<br />
starten av prosessen. Der kan barnevennlig informasjon<br />
om samlivsbrudd presenteres, og barna får en<br />
mulighet til å fortelle om hvordan de opplever situasjonen.<br />
Andre alternativer kan være gruppesamtaler<br />
for barn eller kurs for foreldre.<br />
7.11.2 Gruppetilbud<br />
Et annet alternativ som kan tilbys alle barn er å møte<br />
til samtale sammen med andre barn i samme situasjon.<br />
Slike grupper kan ha som hensikt å hjelpe barn<br />
til å fokusere på, gjenkjenne og uttrykke ulike følelser<br />
knyttet til skilsmissen eller ha en mer opplærende og<br />
informerende form [288, 298]. Ut over det en enesamtale<br />
kan tilby vil en gruppesamtale også kunne innebære<br />
sosial støtte fra likesinnede. Ved å møte andre<br />
som har lignende erfaringer kan gruppen bidra til å<br />
normalisere følelsene og tankene den enkelte har. Barn<br />
får også anledning til å være en støtte for de andre<br />
gruppemedlemmene.<br />
Flere familievernkontor (Asker og Bærum, Vestfold,<br />
Sør-Trøndelag) arrangerer ulike varianter av samtalegrupper<br />
for barn etter foreldres samlivsbrudd, ledet<br />
av erfarne familieterapeuter. I Vestfold ble barn med<br />
foreldre med høyt konfliktnivå prioritert. Før oppstart<br />
ble det gjennomført foreldresamtaler for å vurdere om<br />
tilbudet var egnet for det enkelte barn. Ved avslutning<br />
av gruppen fikk foreldrene en kort tilbakemelding om<br />
det enkelte barn og eventuelle ønsker fra barna ble<br />
videreformidlet [288].<br />
Samtalegrupper kan også etableres i regi av skole/<br />
helsesøster, slik som for eksempel PIS-prosjektet (Plan<br />
for Implementering av Skilsmissegrupper i grunnskolen).<br />
Her driver helsesøstre i samarbeid med lærer,<br />
PP-rådgiver, familierådgiver eller andre fagpersoner<br />
samtalegrupper i skolen. Et lignende prosjekt er<br />
«Vanlig, men vondt» et gruppetilbud for elever ved<br />
skolene i Kristiansand kommune. Også «Ser du meg?»,<br />
et pilot-prosjekt startet i 2010 med kommunene<br />
Hamar, Levanger, Larvik og Bærum baserer seg på<br />
samtalegrupper med barn i skolen. Programmene er<br />
ulike med hensyn til varighet, hyppighet og innhold,<br />
men temaet har vært opplevelser av og erfaringer med<br />
det å være skilsmissebarn [299].<br />
Gjennomføring av gruppetilbud kan trekke på erfaringer<br />
fra fokusgrupper i kvalitativ forskning (se avsnitt<br />
4.5) og man kan benytte flere grep fra terapeutiske<br />
samtaler med barn (se kapittel 5). Det anbefales at<br />
gruppene er delt inn i alderskategorier for å samle<br />
barn med relativt lik kognitiv kompetanse for å øke<br />
opplevelsen av fellesskap [288]. Det foreslås å ha rene<br />
gutte- og jentegrupper, eller at gutter og jenter er<br />
jevnt fordelt. De fleste av gruppene møtes en gang i<br />
uken, går over noen uker og opp til ett år. Hvor store<br />
gruppene kan være og hvor lenge hver sesjon bør vare,<br />
varierer i forhold til alder. Med mindre barn anbefales<br />
mindre grupper (maksimum 5 deltagere) og kortere<br />
sesjoner (ca. 15-20 min.). Med større barn kan det være<br />
grupper på 10-15 barn som har sesjoner som varer<br />
opptil en time. Innholdet i gruppene tilpasses barnas<br />
alder og man kan gjøre bruk av tegning, lek, rollespill,<br />
dukketeater, filmer og diskusjoner.<br />
Studier viser at grupper for barn etter skilsmisse<br />
generelt er en god forebyggende intervensjon, med<br />
positiv effekt over tid. Gruppedeltagelse kan redusere<br />
stresset rundt foreldrenes samlivsbrudd, øke forståelse<br />
for familiesituasjonen, redusere negative tanker, skape<br />
effektive mestringsstrategier, gi positive forventninger<br />
om fremtiden og oppklare feiltolkninger. En evalueringsundersøkelse<br />
av PIS har vist at barn er positive<br />
til nytteverdien av gruppene. De har blitt flinkere til<br />
å sette ord på det som var vanskelig, har fått bedre<br />
selvtillit og viser bedring i psykosomatiske symptomer.<br />
Familievernkontoret i Vestfold har også positive erfaringer.<br />
I hovedsak gav barna positive tilbakemeldinger<br />
og de hadde gjennomgående et ønske om å fortsette i<br />
gruppe. Også foreldrene gav generelt positive tilbakemeldinger<br />
på deltakelse. Gjennom en kvalitativ studie<br />
har også Egge (2014) vist at det kan være nyttig for<br />
ungdom å delta i samtalegruppe basert på helsefremmende<br />
prinsipper [299].<br />
Gjennomføringen av samtalegrupper er ikke alltid<br />
enkel. Samtalegrupper for barn krever en del ressurser.<br />
Det kan være vanskelig å rekruttere barn og foreldre<br />
kan vegre seg for å sende barn til grupper. Flere barn<br />
vil også ha vanskeligheter med å sitte i en gruppe<br />
og snakke om følelser og problemer. Der familiens<br />
livssituasjon er spesielt kompleks og vanskelig, kan<br />
et individuelt tilpasset tilbud for barnet og familien<br />
fungere bedre [288].<br />
7.11.3 Opplæring av foreldre<br />
En alternativ intervensjon for å nå alle barn kan være<br />
opplæring av foreldre. Hvis man ønsker at ansvaret<br />
for barnets uttalerett skal ligge hos foreldrene kan det<br />
være viktig å øke foreldrenes kompetanse på området.<br />
Ved å forbedre foreldrenes evne til å møte barna<br />
emosjonelt og gi kognitiv bekreftelse og forklaring på<br />
det som skjer, vil man også øke sjansen for at barnets<br />
stemme blir hørt [232]. Det å ha en stemme som blir<br />
hørt i familien kan være viktigere for et barns situasjon<br />
enn det å bli hørt gjennom en formell meklingsprosess.<br />
86<br />
Rapport <strong>2015</strong>:4 • Folkehelseinstituttet