rapport 2015:4
641aa6d88d
641aa6d88d
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
store fremskritt og at de må venne seg til å være gode<br />
samarbeidspartnere, men at de må være oppmerksom<br />
på at det kan komme tilbakefall. Vi kjenner ikke til at<br />
denne modellen har blitt systematisk evaluert.<br />
7.6.11 Intervjuprotokoll basert på NICHDprotokollen<br />
I 2010 publiserte Saywitz og kollegaer 10 prinsipper for<br />
intervju av barn i barnefordelingssaker [20] mye basert<br />
på NICHD (beskrevet i avsnitt 3.1.5). Denne protokollen<br />
beskriver ikke en modell for barn i mekling, men er en<br />
guide til en individualsamtale med barn i forbindelse<br />
med foreldres mekling. Det er påpekt at prinsippene<br />
enkelt kan formatteres til en strukturert protokoll for å<br />
forbedre praksis i sosialtjenesten [64]. Prinsippene er:<br />
1) Utfør samtalen med barnet alene i et miljø med<br />
minimalt med distraksjoner, tilpasset barnets<br />
alder. La barna vite hvor foreldrene venter på<br />
dem og forklar hva som skal skje for å trygge<br />
barnet. Dersom en voksen blir med, anbefales<br />
det at denne sitter bak barnet.<br />
2) Forbered barnet gjennom alderstilpassede<br />
forklaringer for formålet med intervjuet, barnets<br />
rolle og den voksnes rolle. En psykolog kan for<br />
eksempel forklare at han eller hun ønsker å<br />
hjelpe familien med å løse problemer og trenger<br />
å vite hva barnet synes er viktig i sitt liv og i<br />
familiens liv. Når barnet er klar over dette kan<br />
det være lettere å svare på spørsmålene som<br />
kommer.<br />
3) Skap en objektiv, ikke-dømmende atmosfære<br />
hvor barnas opplevelser utforskes og respekteres.<br />
Dette kan fremmes ved å be barnet fortelle om<br />
positive øyeblikk sammen med mor og sammen<br />
med far. Det vil gjøre det lettere å fortelle<br />
om negative hendelser eller følelser etterpå.<br />
Oppsummer i barnets egne ord for å forsikre om<br />
at du har forstått innholdet korrekt.<br />
4) Etabler en relasjon til barnet. Skap forventning<br />
om at det er barnet som skal snakke og du som<br />
skal lytte. Gi barnet 10-20 sekunder på å svare på<br />
hvert spørsmål.<br />
5) Tilby en støttende, innbydende og ikke-truende<br />
atmosfære.<br />
6) Tilpass kravene i intervjuet til barnets utvikling.<br />
Bruk språk og begrep som barnet forstår. For<br />
eksempel bør man ikke spørre et barn som ikke<br />
forstår kalenderåret om hvor mange ganger i<br />
måneden han ønsker å besøke en slektning.<br />
7) Etabler samtalens grunnregler og delte forventninger<br />
gjennom øvelse i fri fortelling og instruksjoner.<br />
8) Engasjer barnet i samtaler om ulike tema for<br />
å få frem fordeler og ulemper med forskjellige<br />
utfall, heller enn å fokusere på spørsmålet<br />
om hvor barnet ønsker å bo. Målet er å skape<br />
en situasjon hvor barnets ønsker blir fremmet<br />
naturlig i forhold til ulike aspekter ved livet (f.<br />
eks. favorittaktiviteter, tilgjengelighet av sosial<br />
støtte, opplevelse av trygghet, tilsyn, medisinske<br />
eller pedagogiske behov). For å få et inntrykk<br />
av organiseringen i husholdningen, kan barnet<br />
bes om å fortelle så mye det kan huske om hva<br />
som skjer hver dag før han eller hun går på<br />
skolen (hos både mor og far), eller om det som<br />
skjer etter skoletid og frem til leggetid. Åpne<br />
opp følgingsspørsmål kan brukes for å utdype<br />
barnas fortelling. Saywitz lister opp intervjutema<br />
knyttet til aktiviteter, relasjoner, daglige rutiner,<br />
interaksjonsmønster, barnas behov, disiplin,<br />
tilsynsnivå og barnets tanker og følelser. For<br />
hvert tema gis det eksempler på spørsmål.<br />
9) Bruk åpne spørsmål som fremmer lengre<br />
responser der dette er mulig. Inviter barnet til å<br />
utdype i sine egne ord.<br />
10) Unngå ledende spørsmål og teknikker.<br />
Saywitz påpeker at man ikke må vekte barnas enkeltuttalelser<br />
for mye, men se etter et mønster over tid.<br />
En samtale gir et øyeblikksbilde og reflekterer ikke<br />
nødvendigvis barnets fortid, fremtid, tanker og følelser.<br />
Hos små barn kan en respons reflektere noe som<br />
skjedde for få minutter siden på venterommet. Et<br />
større barns respons kan være utformet for å beskytte<br />
den mest sårbare av foreldrene heller enn et genuint<br />
ønske. Barnets uttalelser bør derfor vurderes i forhold<br />
til andre informasjonskilder.<br />
7.6.12 Modeller for involvering av barn i<br />
forbindelse med rettssaker<br />
Debatten rundt barns deltakelse har også funnet sted i<br />
familieretten, med ulike syn på når og hvordan barnet<br />
skal høres. Artikler innenfor dette feltet har også vært<br />
opptatt av barnets evne til å ta beslutninger [239],<br />
samt barnets reelle innflytelse over de dommene som<br />
blir avsagt [263]. Flere standarder og prinsipper for<br />
barnesamtaler og inkludering er beskrevet [57, 238,<br />
239]. Barneintervjuer i familieretten foretas vanligvis<br />
med individuelle samtaler med barnet av en advokat<br />
eller psykolog [57], hvor advokaten taler barnets<br />
sak videre. Martine B. Powell har publisert artikler<br />
70<br />
Rapport <strong>2015</strong>:4 • Folkehelseinstituttet