WWFs verneplan for artsrike skoger
WWFs verneplan for artsrike skoger
WWFs verneplan for artsrike skoger
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>WWFs</strong> prioriteringer:Et faglig tilfredsstillende skogvern krever et godt nettverk av verneområder, størrearealkvoter og klare prioriteringer. I dag er det er alt <strong>for</strong> lite vern av alle skogtyper. Fornoen skogtyper haster det mye. Disse trues av ødeleggende hogst og utbygging. Særliggjelder dette rike, gamle og lavtliggende skogtyper, og flere av de skogtypene vi har etinternasjonalt ansvar <strong>for</strong>. WWF krever at minst fem prosent vernes innen 2010.Blant mange verneverdige skogtyper vil vi på kort sikt prioritere disse:• bekkekløft<strong>skoger</strong> - gjemmested <strong>for</strong> hemmelige huldreplanter• kystregn<strong>skoger</strong> med unike lavarter - Midt-Norges stolthet• kalk<strong>skoger</strong> - et eldorado <strong>for</strong> spektakulære orkideer• Europas nordligste edellauv<strong>skoger</strong> - Skandinavisk rekord i artsmangfold• gamle natur<strong>skoger</strong> - våre siste eventyr<strong>skoger</strong>I tillegg til de skogtypene som er dårlig vernet og som er akutt trua må vi også i de nestefem årene prioritere vern som sikrer:• store, intakte skogområder (>10 000 dekar)• både det generelle og det spesielle i våre <strong>skoger</strong>• gammel skog (eldre enn 120 år) av alle skogtyper• alle rike og middels rike skogtyper som er noen lunde økologisk intakte• jevn og naturlig <strong>for</strong>deling av verneområder over hele landet• områder som er viktig <strong>for</strong> sjeldne og trua rødlista arterWWF ber spesielt myndighetene om å:• gjennomføre nye registreringer/tilleggsregistreringer i alle skogtyper• prioritere etter de faglige anbefalingene og konklusjoner som WWF-rapportengir• benytte landskapsøkologisk helhetstenking og restaurering i et langsiktigperspektiv som ny og viktig fagkunnskap inn i skogvernarbeidet• finne helhetlige løsninger som fanger opp alle skogtyper og verneverdierinnen<strong>for</strong> samme området der dette er mulig• prioritere større områder som har eller kan utvikle store biologiske kvaliteter ogsom vil ha mye lengre levetid enn små reservater• legge stor vekt på registreringer av sjeldne og trua arter• prioritere avgrensninger av nye verneområder som øker områdets mangfold ogsom på lang sikt vil bedre den naturlig økologisk funksjon• prioritere skjøtsel der dette er nødvendig <strong>for</strong> å sikre biologisk mangfold• benytte biologisk kompetanse ved registrering og avgrensing av verneområdene• tilrettelegge <strong>for</strong> bred deltakelse og full åpenhet i <strong>for</strong>hold til alle interesseparter”En føler ærefrykt ved å sitte under et tre som spirte den gang menneskene endatrodde at jorda var flat.”6
1. Fra ord til handlingFordi vi har vernet svært lite skog må vi snarest ta et skippertak før de mestverneverdige skogene omgjøres til kjedelige og artsfattige monokulturer. I løpet av desiste femten årene er det estimert at minst 70 prosent av de registrert verneverdigeområdene i Buskerud er delvis eller helt ødelagt av hogst. Dette viser at det nettopp erskogbruket som på kort sikt utgjør den aller største trusselen <strong>for</strong> alle de trua artene ogleveområdene deres.1.1 Arter og skogtyper er truaI Norge finnes det minst 24.000 <strong>for</strong>skjellige arter. To tredeler av disse lever i skog. Avalle artene står 3062 på myndighetenes rødliste over trua arter. 46 prosent av disse leveri skog. For å bevare dette mangfoldet må vi verne mer skog og drive et mer miljøvennligskogbruk. Per i dag har vi bare vernet en prosent. Forskerne mener at minst 4,6 prosentmå vernes. Fremdeles vil skogeierne ha hele 95 prosent skog å boltre seg på (figur 1).Skogbruksareal1 %4 %Vern i dagNytt vernebehov95 %Figur 1. Skogvernet må økes til minimum fem prosent. Fremdeles vil skogeiernekunne drive skogbruk på 95 prosent av arealet.Verneprosessene går seint og mens partene diskuterer blir verneverdige <strong>skoger</strong> hogd. Hvis viikke evner å verne de beste områdene snarest står vi om noen år tilbake med de nest beste. Detkan ta 50-150 år <strong>for</strong> de nest beste områdene å utvikle seg til å det beste. Der<strong>for</strong> er det dumt åhogge de beste og verne de nest beste om noen år. Der<strong>for</strong> er det viktig at vernetempoet økes ogat de mest verdifulle områdene vernes først.7
1.2 Staten bruker mer subsidier til å ødelegge skog enn til å verne skogDet finnes dessverre en rekke eksempler på at verneverdig skog er hogd mens enverneprosess har pågått. Dermed er de blitt ødelagt før vi har får sikret dem <strong>for</strong>kommende generasjoner. Mange er til og med ødelagt ved hjelp av statlige subsidier.Ett eksempel på dette er den intensive byggingen av skogsbilveier. Siden 1980 har detvært en dramatisk stor statlig subsidiering <strong>for</strong> bygging av skogsbilveier (figur 2).Bare de siste femten årene har Landbruksdepartementet subsidiert bygging avskogsbilveier med ca.1,2 milliarder kroner. Bare med den pengesummen kunne vi merenn doblet skogvernet i Norge! Vi kunne bevart alle de unike verdiene som presenteres idenne rapporten, og mye, mye mer. Statssubsidierte skogsbilveier har gjort det lettvint åhogge de mest verneverdige skogene. For disse områdene var verneverdige nettopp<strong>for</strong>di de hadde vært utilgjengelige <strong>for</strong> hogstmaskiner.Gjennomsnitt siste 14 årFigur 2De siste 25 årene har staten subsidiertskogsbilveibygging med årlige beløp påmellom 50 og 110 millioner kroner. Bygging avskogsbilveier fører i svært mange tilfeller tilhogst av tidligere utilgjengelige ogverneverdige skogområder. OECD har bedtsine medlemsland om å stanse bruk avmiljøfiendtlige subsidier. Likevel opprettholderNorge slike subsidier. De utgjør i gjennomsnitt74 millioner kroner per år de siste 14 årene.Subsidiene har de siste årene ikke gått ned,bare flatet ut.Og når veien bygges hogges skogen!Foto: Arnodd Håpnes8
1.3 Norge har en variert naturNorge har mye topografi, ligger langt mot nord og ut mot kysten. Vi bruker gjernevegetasjon og plantesammensetning <strong>for</strong> å beskrive naturens variasjon. Dyrelivet variereri takt med <strong>for</strong>andringene i vegetasjonen. Noen ganger er overgangene skarpe, sommellom myr og skog. Andre ganger er det gradvise overganger, <strong>for</strong> eksempel innen<strong>for</strong>en fattig granskog. I Norge er variasjonene ofte store også over korte avstander. Dette ersjeldent selv i global målestokk.Hvis vi ser på vegetasjonen, så ut<strong>for</strong>mes denne hovedsaklig av fysiske parametre somklima, jordsmonn, geologi og topografi. Vi har en usedvanlig stor variasjon avnaturtyper, dyre- og planteliv i ulike deler av landet vårt. Der<strong>for</strong> har vi også en rekkeskogtyper som bare finnes her. Dette er leveområder <strong>for</strong> mange arter som her har sinhovedutbredelse. Noen arter er bare funnet her i hele verden. Noe av variasjonen er ogsåstyrt av hvor og når de <strong>for</strong>skjellige artene vandret inn etter siste istid og av menneskeligkulturpåvirkning. Konkurranse, tilpasninger og <strong>for</strong>deling i landskapet over mange tusenår har ført til det fantastiske biologiske mangfoldet som vi ser i dag.Salselva, Nord-Trøndelag.Foto: Arnodd HåpnesNorge på kryss og tversTenk deg følgende tur: Start ute i Vestlandets irrgrønne og fuktige atlanterhav<strong>skoger</strong>, passer fjell,daler, isbreer og elver til du kommer over til Østlandets tørre lavfuru<strong>skoger</strong> inne ved svenskegrensa.Ta deretter turen fra eikeskogene i sør til fjellbjørkeskogen der vi i nord nærmer oss sonen medpermanent is. På disse to turene vil du oppdage store klima<strong>for</strong>skjeller når det gjelder nedbør,temperatur og vekstsesongens lengde. Alt dette bidrar til å skape et stort og variert artsmangfold.Kombinasjonen av sør-nord-variasjon, høyde over havet (lengde på vekstsesongen) og variasjonenkyst-innlandet (fuktighet og temperatur<strong>for</strong>skjeller) gir hele 26 vegetasjonsgeografiske regioner iNorge. Sogn og Fjordane fylke er mest variert i Norge med hele 22 vegetasjonsgeografiske regioner.Til sammenlikning finner vi ti i hele Finland og bare to i Danmark!9
1.4 Hvor<strong>for</strong> må vi verne skog?Skogvern er nødvendig <strong>for</strong> å sikre biologiskmangfold. Hovedtruslene mot mangfoldet erskogbruk, veibygging og bolig- ogindustriutbygging. Et nettverk av skogsbilveierog statstilskudd til hogst i utilgjengeligeområder har ført til at skogbruket over lang tidhar <strong>for</strong>andret våre <strong>artsrike</strong> natur<strong>skoger</strong> tilartsfattige monokulturer.Landbruksdepartementet har også subsidiertplanting av fremmede treslag som <strong>for</strong>trengernaturlige arter og <strong>for</strong>andrer øksosystemet. Slike inngrep er ofte en direkte trussel motskogens biologiske mangfold, der ikke bare enkeltarter men også skogtyper er trua.Foto: Arnodd HåpnesNaturarven - en del av vår identitetVi har en del flotte stavkirker rundt i Norge. Er det ikke nok å verne ei, <strong>for</strong> eksempel Borgundstavkirke i Lærdal, så kan de andre råtne ned? Alle er enige om at kulturarven som de ulikestavkirkene representerer må sikres <strong>for</strong> ettertiden, og da kan vi ikke la de fleste råtne. Rundtomkring i hele Norge finner vi unike <strong>skoger</strong> med et spesielt artsmangfold. Det er like viktig åverne <strong>for</strong>skjellige sjeldne skogtyper som det er å verne de <strong>for</strong>skjellige stavkirkene. WWF vet atnordmenn er stolte av naturarven. Også der<strong>for</strong> er skogvern nødvendig - og viktig.Tyri.Foto: Arnodd HåpnesFiskeørn.Foto: Tom SchandySkogvern er der<strong>for</strong> helt nødvendig hvis vi skal bevare det biologiske mangfoldet ogsjeldne arter og skogtyper. Norge har undertegna både Biodiversitetskonvensjonen ogBernkonvensjonen, der vi er <strong>for</strong>plikta til dette. Vi må verne mye mer skog <strong>for</strong> å følgeopp våre internasjonale <strong>for</strong>pliktelser. Vi har et stort ansvar <strong>for</strong> å bevare naturarven <strong>for</strong>kommende generasjoner. Samtidig er verneområder viktige referanseområder og<strong>for</strong>skningsobjekter og de er viktige i undervisningssammenheng. Slike <strong>skoger</strong> er ogsåunike rekreasjonsområder og viktig å bevare av helsemessige årsaker.10
Artsrike, sjeldne skogtyper og særlig gamle natur<strong>skoger</strong> er viktig å verne <strong>for</strong>di:! det er nødvendig <strong>for</strong> å bevare det biologiske mangfoldet. Skog er leveområder <strong>for</strong> truadyr og planter og vi har internasjonale <strong>for</strong>pliktelser <strong>for</strong> å bevare sjeldne arter ognaturtyper. Slike <strong>skoger</strong> er også viktige genbanker <strong>for</strong> framtida! dette er viktige referanseområder <strong>for</strong> <strong>for</strong>skning og naturovervåking, og verneområder erunike som undervisningsobjekter! de gir verdifull naturopplevelse. Vern sikrer vår naturarv, som igjen er en sentral del avvår kulturarv og identitet! skogene, naturen og det biologiske mangfoldet har en egenverdi som vi ikke har rett til åødelegge <strong>for</strong> framtidige generasjoners muligheter1.5 Skogen er et mylder av arter og leveområderI Norge har vi svært mange <strong>for</strong>skjellige skogtyper spredt rundt i landet. Men skog erikke bare skog. Det er stor <strong>for</strong>skjell på en fattig granskog i Hedmark og en frodigedellauvskog i fuktige Vestlandslier. Som eksempel skal vi se at selv furu<strong>skoger</strong> kanvariere mye alt etter hvilke <strong>for</strong>hold det er der de vokser. En gang var hvitryggspetten enav de vanligste hakkespettene våre. Nå er mye av den gamle naturskogen <strong>for</strong>svunnet –det samme har hvitryggspetten. Arten er sjelden og vi finner den hovedsaklig i defrodige, furudominerte blandingsskogene på Vestlandet. Her er det mange døde trær derhvitryggspetten finner biller og annet snadder som må til <strong>for</strong> å overleve.Hvitryggspettensutbredelse:Rød + grønn farge:Utbredelse <strong>for</strong> hundre årsiden.Grønn farge:Dagens utbredelseHvitryggspett.Foto: Tom SchandyHvitryggspetten har gått sterkt tilbake både i Norge og Sverige desiste hundre åra. En viktig årsak er det intensive flateskogbruketsom har fjernet mange gamle, grove og døde trær, derhvitryggspettens mat, insektene, lever.11
Vi finner ikke hvitryggspetten i de fattige barskogene i Hedmark. Her er det mindrevariasjon, få lauvtrær og lite død ved. Derimot kan vi her finne andre svært sjeldne arter.Ett eksempel er sommerfuglen skjegglavfly. I Norge er den ikke funnet andre steder enni eldre, ofte furudominert barskog med mye skjegglav på trærne. Bunnvegetasjonen erensarter og mosedominert. Arten <strong>for</strong>etrekker intakte og sammenhengende, eldreskogområder. Skjegglavfly trues av industrielt skogbruk <strong>for</strong>di leveområdene ligger ilandets mest intensivt drevne skogbruksområde.Skjegglavfly (Victrix umovii)Skjegglavfly er en av Europas sjeldneste sommerfugler. Den er definert som sårbar (V)på rødlista over trua arter i Norge. Den grå-brune, unnselige sommerfuglen lever i eldreofte furudominert barskog. Vegetasjonen er karrig, ofte bare et moseteppe dominert avfurumose. Slike fattige blandings<strong>skoger</strong> med gran og furu har aldri vært prioritert ivernesammenheng. Som navnet på sommerfuglen tilsier må det være mye skjegglav påtrærne. Det er <strong>for</strong>di larvene lever på og spiser skjegglav.Funn av sjeldne og rødlista artermå bety økt fokus på vern avskogtypen. Skjegglavfly er barefunnet to steder i Norge, i Sør-Odal og Grue komuner iHedmark. Dette er en intensivtdrevet skogregion. Den ertidligere funnet noen få steder iSverige og Finland. Nå regnesden som utryddet i Finland.Skogbruk er trolig enhovedtrussel mot arten. Surnedbør kan også være en trussel.Mange lavarter dør når deutsettes <strong>for</strong> sur nedbør.Forsvinner skjegglavene misterskjegglavflyets larver sittFoto: Leif Aarvik leveområde.I Oslofjord-området, Nord-Trøndelag og Nordland finner vi rike kalkfuru<strong>skoger</strong> medmange <strong>for</strong>skjellige orkideer, blant annet flueblomst (se faktaboks neden<strong>for</strong>). I tilleggfinner vi her et stort mangfold av andre uvanlige planter og marklevende sopp. I verdensnordligste furu<strong>skoger</strong> i Finmark finner vi de nordligste bestandene av fuglene lavskrike,fiskeørn og tretåspett. Alle disse eksemplene viser <strong>for</strong>skjellige furu<strong>skoger</strong>. Det er viktigå være klar over at naturverdiene er svært <strong>for</strong>skjelige i disse, og alle inneholder sinespesielle verneverdier. Det samme gjelder også <strong>for</strong> alle andre skogtyper i Norge.12
Flueblomsten lurer våryr vepsI Norge er det registrert minst 35 orkidearter og det er lett å <strong>for</strong>stå menneskenes fasinasjonover disse miraklene av noen planter. Nesten alle er svært spesielle, både økologisk og ikkeminst i <strong>for</strong>m og farge.Mange orkideer, også flueblomsten, vokser ofte i lysåpne og <strong>artsrike</strong> kalkfuru<strong>skoger</strong>. Det erikke vanskelig å <strong>for</strong>stå hvor<strong>for</strong> den sjeldne flueblomsten har fått navnet sitt. Likheten med etinsekt er så stor at selv insekter blir lurt! Det er en graveveps som står <strong>for</strong> polineringen avflueblomsten. Dette er et av de største lureriene i norsk natur. Det er bare flueblomsten somhar nytte av lureriet.Flueblomsten blomstrer på <strong>for</strong>sommeren. Samtidig klekkes gravevepshannene. I våryrparringslyst flyr de rundt, men finner ingen hunnvepser. Hvis de derimot finner noenflueblomster utfører de parringsakten med ”blomsterfluene”. Under akten får den pollen påseg, og når de lander på neste ”flue” avsettes pollenet, og blomsten bestøves. Slik flyr denrundt og flueblomstens reproduksjon er sikret. Ei uke seinere klekkes hunn-vepsene, og dablir flueblomsten uinteressant.Foto: Arnodd HåpnesMen det er ikke nok med baregravevepshjelp <strong>for</strong> videre flueblomstliv.Arten er også avhengig av kalkrik grunn.Modne frø av flueblomsten må der<strong>for</strong> landei et kalkrikt område hvis frøet skal hasjanse til å spire og bli et voksent individ.Attpå til lever flueblomsten i et samliv medsopp. Orkide-røttene omslynges avmykorrhizasopp og danner det vi kallersopprot. Soppen får sukker fraflueblomsten, mens soppen utvider røttenesareal slik at flueblomsten lettere kan ta oppvann og næringsstoffer. Sopp ogflueblomsten har dermed et gjensidignytte<strong>for</strong>hold. Dette viser hvor utroligkomplisert og spennende samspillet inaturen kan være. Flueblomstenskompliserte samliv med sopp og gravevepser også et godt eksempel på samevolusjon.Flueblomsten er oppført somhensynskrevende på den norske rødlista ogden er i tillegg freda.13
2. Skogvernet må femdoblesFor å få et representativt og faglig tilfredsstillende skogvern i Norge kreves tre ting: Etgeografisk jevnt <strong>for</strong>delt nettverk av verneområder med alle skogtyper, et høyereverneareal og en prioritering <strong>for</strong> å nå disse målene. Alle disse manglene har <strong>for</strong>skerne nåidentifisert.2.1 Bevaring førstNytt skogvern må baseres påbevaringsbiologisk <strong>for</strong>valtning. Detbetyr at vi må identifisere verdiene ogbruke prinsippet om ”bevaring først”!Det innebærer identifisering avområder, bygging av vernenettverk,jevn geografisk <strong>for</strong>deling ogtilfredsstillende arealkvoter <strong>for</strong> alleskogtyper og geografiske regioner.Deretter må prioriteringene gjøres ognytt vern gjennomføres.2.2 Nettverk av verneområderFor å få til dette må det etableres etnettverk av verneområder i Norge sommå fange opp alle skogtyper basert påFoto: Arnodd Håpnes de identifiserte manglene i dagens vern.Skogvernet er geografisk og skogtypemessigskjevt <strong>for</strong>delt. Noen skogtyper er relativt godt dekket opp, <strong>for</strong> eksempelfjellbjørkeskog i tilknytning til våre nasjonalparker. Andre er dårlig vernet slik sombekkekløfter og kalk<strong>skoger</strong>. Nettverket må også være geografisk jevnt <strong>for</strong>delt utoverhele landet og i samsvar med skogtypenes <strong>for</strong>deling. Vernet må også være arealmessigtilfredsstillende <strong>for</strong> alle skogtyper. I dag er det vernet relativt mye produktiv skog iFinmark, nesten 10 prosent. I Øst-Norge er mindre enn 0,8 prosent av produktiv skogvernet. Mye av det som er verna ligger på skrinn, høytliggende og nesten uproduktivskogsmark. Det er mangelfullt vern av rike skogtyper som edellauvskog, kalkskog,høgstaudeskog, lågurtskog, rik sumpskog og ulike typer kystbarskog, og <strong>for</strong> de sisterestene med gammel naturskog. Det er bare vernet 11 store områder med mer enn 10km 2 produktiv skog. Bare fire av disse ligger i Sør-Norge, der mangfoldet er størst.2.3 Vernearealet må økes kraftigPer i dag har vi bare vernet en prosent av den produktive skogen, dvs. ca. 776 km 2produktiv skog. Skog<strong>for</strong>skerne har konkludert med at det er behov <strong>for</strong> nytt vern av minst2583 km 2 produktiv skog hvis vi skal dekke vernebehovet <strong>for</strong> de mest kritiske delene avartsmangfoldet. Det betyr et vern på minimum 4,6% av produktivt skogareal (totalt ca.3360 km 2 ). Behovet er noe ulikt i <strong>for</strong>skjellige regioner i landet (figur 3). I tillegg mener<strong>for</strong>skerne at <strong>for</strong> å sikre de fleste sjeldne artene og skogtypene må vernet økes til 9,3% pålengre sikt.14
Vernet idag og nytt vernebehovKm225002000150010001717Framtidig vernebehovVern i dag5000218362 28629628987 104Øst-Norge Vest-Norge Trøndelag Nord-NorgeFigur 3Skogvernet i Øst-Norge må sjudobles <strong>for</strong> å nå minimumsanbefalingene som skog<strong>for</strong>skerne menerer nødvendig <strong>for</strong> å dekke de mest kritiske delene av artsmangfoldet. I Vest-Norge og Trøndelagmå det til en fem- og firedobling av skogvernet, mens i Nord-Norge må skogvernet dobles. ForNorge som helhet mener <strong>for</strong>skerne at en femdobling er nødvendig på kort sikt.2.4 Hva må vernes?Basert på <strong>for</strong>skernes mangelanalyse må følgende skogtyper prioriteres på kort sikt:• gjenværende og noenlunde intakte områder av lavereliggende skogtyper• gjenværende, <strong>for</strong>holdsvis intakte <strong>for</strong>erkomster av rike typer• skogtyper som Norge har et internasjonalt ansvar <strong>for</strong> å ivareta• gjenværende <strong>for</strong>ekomster av gammel naturskog og urskog• større intakte og sammenhengende områder, særlig lavereliggende skog i sør• områder med konsentrasjoner av rødlista arter og spesielt viktig skogmiljøPå litt lengre sikt vil det også være viktig:• å sikre en tilfredsstillende <strong>for</strong>deling av verneområder i hele landet• å verne storområder, inkludert allerede noe påvirka områder som kan utviklesmot naturskog over tid• å sikre de viktigste <strong>for</strong>ekomstene av trua, sjeldne og andre spesielle skogtyper15
3. <strong>WWFs</strong> skogvernplanWWF mener at minst fem prosent av produktiv skog må vernes innen 2010. I rapportenpresenterer vi de fem viktigste skogtypene som WWF mener det haster mest med å fåvernet. Vi viser et vernekart med 34 prioriterte områder. Disse er valgt blant mangehundre verneverdige områder som er registrert med disse skogtypene. Vern er viktig<strong>for</strong>di disse skogene er internasjonalt sjeldne og <strong>for</strong>di svært få liknende typer er vernetfra før. Samtidig inneholder de et særegent artsmangfold med mange trua arter. Mangearter er sterkt knytta til disse skogtypene og til de økologiske <strong>for</strong>holdene som råderakkurat her.3.1 Utvalg av verneområderBlant Norges mange særegenheter som må vernes vil vi spesielt trekke fram disse:• bekkekløft<strong>skoger</strong> - gjemmested <strong>for</strong> hemmelige huldreplanter• kystregn<strong>skoger</strong> med unike lavarter - Midt-Norges stolthet• kalk<strong>skoger</strong> - et eldorado <strong>for</strong> spektakulære orkideer• Europas nordligste edellauv<strong>skoger</strong> - Skandinavisk rekord i artsmangfold• gamle natur<strong>skoger</strong> - våre siste eventyr<strong>skoger</strong>Gammel furuskog. Foto: Arnodd HåpnesDette er skogtyper med et stort ogspesielt artsmangfold og som er dårligvernet. Vi har et internasjonalt ansvar<strong>for</strong> disse skogtypene og <strong>for</strong> artene somlever her. Der<strong>for</strong> er disse gittførsteprioritet. De 34 utvalgte områdenerepresenterer også næringsrike oglavereliggende skogområder. Det erdokumentert mange rødlista arter ogintakt naturskog her. Vi har i tillegg lagtvekt på geografisk spredning. WWFunderstreker at det finnes mange andreverneverdige områder og skogtyper iNorge.Norges Naturvern<strong>for</strong>bund har gitt ut rapporten ”Våre siste villmarker i skog”, sombeskriver 43 store (>10 km 2 ) og verdifulle områder (www.sosvillmark.no), som ogsåWWF mener må vernes. Noen av disse er tatt med her <strong>for</strong>di vi mener disse måprioriteres høyest.3.2 <strong>WWFs</strong> vernekartKartet (figur 4) viser 34 svært verneverdige områder. Alle områdene er nummerert ogbeskrevet nærmere under hver skogtype. Tre av områdene har halvt grønn og halvt rød.De er delvis verna, men WWF ønsker at vernet utvides. Alle de resterende områdeneønsker WWF å få vernet. Områdene er plukket ut <strong>for</strong>di de har høye verneverdier. Derepresenterer også de fem skogtypene som WWF spesielt trekker fram i dennerapporten. Kartet viser også at det finnes verneverdig skog over alt i landet.16
Figur 4.<strong>WWFs</strong> vernekart og prioriteringerDette er <strong>WWFs</strong> 34 prioriterte områder somvi snarest vil ha vernet. Hvert område er gittet lokalitetsnummer og beskrivelse av hverlokalitet finnes under de respektiveskogtypene i rapporten.Rød sirkel er ikke vernet lokalitet.Halvt rød og halvt grønn sirkeler delvis vernet lokalitet derWWF krever en utvidelse.1211102213451516173125261927182328789-----2320130212432293334614Lokalitet 1. Lysakerelva i Oslo og Bærum, Oslo og Akershus.Lokalitet 2. Bekkekløfter i Buskerud.Lokalitet 3. Bekkekløfter i Oppland.Lokalitet 4. Verdens nordligste kystregnskog. Hemnes i Nordland.Lokalitet 5. Kystregnskog ved Strengvatnet i Brønnøy, Nordland.Lokalitet 6. Kystregnskog. Engan – Kattmoen i Overhalla, Nord-Trøndelag.Lokalitet 7. Kystregnskog i Stordalen i Flatanger, Nord-Trøndelag.Lokalitet 8. Kystregnskog Haugtjørna – Gammelsetra, Roan i Sør-Trøndelag.Lokalitet 9. Kystregnskog i Murudalen i Bjugn, Sør-Trøndelag.Lokalitet 10. Kalkskogut<strong>for</strong>minger ved Skoddebergvatnet, Skånland i Troms.Lokalitet 11. Kalkfuruskog. Kjøpsvik i Tysfjord, Nordland.Lokalitet 12. Kalkfuruskog. Tysfjord, Nordland.Lokalitet 13. Kalkskog i Arstadlia, Beiarn i Nordland.Lokalitet 14. Kalkskog. Snåsavannet i Steinkjer og Snåsa, Nord-Tøndelag.Lokalitet 15. Kalkskog på Hellebust, Møre og Romsdal.Lokalitet 16. Kalkskog på Florneshalvøya. Tysnes i Hordaland.Lokalitet 17. Linga. Gammel naturskog med edellauvskog. Kvam, Hordaland.Lokalitet 18. Edellauvskog. Gjerstad, Åmli, Vegårshei og Froland, Aust-Agder.Lokalitet 19. Edellauv. Drangedal, Nome, Siljan, Skien og Porsgrunn i Telemark.Lokalitet 20. Eikekjemper i Larvikområdet og Farris i Vestfold.Lokalitet 21. Edellauvskog på Bevøy i Moss, Østfold.Lokalitet 22. Gammel naturskog i Almenningen, Målselv i Troms.Lokalitet 23. Teksjølia. Åfjord og Verran kommuner, Nord- og Sør-Trøndelag.Lokalitet 24. Gammel naturskog, Gullsiberget ved Trondheim, Sør-Trøndelag.Lokalitet 25. Stordalen i Gloppen og Stryn kommuner, Sogn og Fjordane.Lokalitet 26. Gammel naturskog i Yttringsmorkji i Luster, Sogn ogFjordane.Lokalitet 27. Gammel naturskog. Kjyddingåsen i Aust-Agder.Lokalitet 28. Gammel naturskog. Trillemarka – Rollag Østfjell i Buskerud.Lokalitet 29. Fiskelausen. Gammel naturskog på Østre Toten i Oppland.Lokalitet 30. Samdalen. Gammel naturskog i Ringebu, Oppland.Lokalitet 31. Åsen – Honsrøvi. Gammel naturskog i Skjåk, Oppland.Lokalitet 32. Skvaldra. Gammel naturskog i Ringsaker, Hedmark.Lokalitet 33. Fuggdalen. Gammel naturskog i Rendalen, Hedmark.Lokalitet 34. Styggbergslia. Gammel naturskog i Trysil, Hedmark.17
4 <strong>WWFs</strong> prioriterte skogtyper4.1 Bekkekløft<strong>skoger</strong>- gjemmested <strong>for</strong> hemmelige huldreplanterBekkekløft<strong>skoger</strong> finner vi i dype juv. I bunnen renner elva, mens selve kløfta erskogkledd. De største bekkekløftene kan være mange hundre meter djupe, mens andreer grunne, bare noen titalls meter fra topp til bunn. Oppe på kanten er det ofte lyst, tørtog næringsfattig. I bunnen er det mørkt, fuktig og næringsrikt. Det er også stor <strong>for</strong>skjellpå den varme, tørre solsida og den mørke fuktige skyggesida. Der<strong>for</strong> er det store<strong>for</strong>skjeller i artssammensetning på ulike steder i ei bekkekløft. I Øst-Norge dominerergran- og furuskog i bekkekløftene, men det kan også vokse en del lauvtrær her. Langsbekken er det gjerne gråor og hegg, og vi kan finne innslag av rik rasmarkskog ogedellauvskog. Intakte kløfter har en stabil og jevnt høy luftfuktighet. Dette er viktig <strong>for</strong>mange tørkefølsomme arter.4.1.1 Geografi og utbredelseNorge er et ”bekkekløftland” i europeisksammenheng og skogtypen er av internasjonalverdi. Vi finner bekkekløfter spredt over helelandet, men de klassiske finner vi hovedsakligi Gudbrandsdalen i Oppland og i Buskerud.Det finnes også verdifulle bekkekløfter iTelemark, Hedmark og i Midt-Norge. Figur 5viser de viktigste bekkekløftene i Øst-Norge.Figur 5. Verdifulle bekkekløfter i Øst-Norge.Figuren viser noen av de viktigste bekkekløftenei Øst-Norge. De grønne er verna områder.WWFvil prioritere verne av de røde, ikke vernabekkekløftene der deter dokumentert storenaturverdier og sjeldne arter.Bekkekløfter er svært markerte <strong>for</strong>masjoner iterrenget. Nede i urørte kløfter er det stabilelys og fuktighets<strong>for</strong>hold. Dette er viktigelevesteder <strong>for</strong> spesialiserte, ofte sjeldne arter.Foto: Tom Hellik Hofton18
4.1.2 Verneverdier og sjeldne arterI lite hogstpåvirka bekkekløft<strong>skoger</strong> finner vi mye død ved. For mange arter er dødttrevirke livsnødvendig. Sjeldne lavarter som trådragg, småragg, hjelmragg og skoddelavlever på bergvegegr og stående trær. Særlig er bekkekløfter ”hot-spots” <strong>for</strong> mange småknappenålslaver. I noen få bekkekløfter finner vi også en unik Nord-Europeisk<strong>for</strong>ekomst av ”huldreplantene” russeburkne, skogranke og sudetlok. Her finner vi ogsåandre uvanlige planter som huldreblom, stivsildre og huldregras, og sjeldne insektersamt sopp- mose- og lavarter. Bekkekløfter er også gunstige habitater <strong>for</strong> nasjonaltrødlista rovfugler, <strong>for</strong> eksempel hubro.Hubro. Foto: Tom SchandyArnodd Håpnes4.1.3 TruslerBekkekløftskog kan være mindre påvirka av hogst enn de flate, lettere tilgjengeligeskogene. Der<strong>for</strong> kan vi finne store verneverdier her med arter som ikke overleverflateskogbruket. Fordi staten subsidierer hogst i utilgjengelige områder, så er veldigmange bekkekløfter allerede ødelagt. Sundeelva i Buskerud (Nore og Uvdal) ble delvisødelagt av veibygging og miljøsertifisert hogst (!) vinteren 2001. Dette på tross av atstore verneverdier var registrert i perioden 1988-98. Det er generelt gjort få ogusystematiske registreringer av verneverdige bekkekløfter, og dermed er det stor fare <strong>for</strong>at disse kan hogges. Mange arter er sårbare <strong>for</strong> <strong>for</strong>andringer i lys og fuktighets<strong>for</strong>hold.Inngrep som <strong>for</strong>andrer fuktighets<strong>for</strong>holdene, <strong>for</strong> eksempel vannkraftutbygging, ernegativt. Hogst fører til <strong>for</strong>andringer i lokalklima, og avrenning og erosjon øker.Hogstflater skaper frostproblemer <strong>for</strong> skog som ligger neden<strong>for</strong>, <strong>for</strong>di kulda ”renner”nedover. I tillegg kommer lokale inngrep som vei- og brobygging. En vei vil ha mindrenegativ effekt enn en stor hogstflate. De påfølgende aktivitetene på grunn av veien erofte et verre inngrep enn selve veien.Gode kriterier <strong>for</strong> verneverdige bekkekløfter er:! rike og varierte vegetasjonsut<strong>for</strong>minger! intakt skogbilde, dvs lite hogstpåvirkning og ikke flatehogst! mesteparten av skogen må være eldre skog (minst 70% i hogstklasse IV og V)! dess djupere og mer intakt, dess mer verdifull er bekkekløfta i vernesammenheng! artssammensetningen er vesentlig. Viktig å dokumentere karplanter og sjeldne sopp-,lav- og mosearter, samt insekter og fugler19
Huldreplantene - sjeldenheter ibekkekløfterHuldreplantene har en egen skogsus over seg.Årsaken er at de har en særegen utbredelse ogde er sjeldne hos oss. De er eksklusive oglever bare i noen få, mørke bekkekløfter iGudbrandsdalen. Det er spesieltblomsterplanten skogranke (foto) og de tobregnene sudetlok og russeburkne somdefinerer ”huldreelementet” i norsk flora.Skogranke må du helt til Finland og Russland<strong>for</strong> å finne igjen. Russeburkne er sjelden ogsåi Sverige og Finland.Skogranke er en hvitblomstret og flott huldreplante.rnodd Håpnes4.1.4 Verneverdige områderEn stor ut<strong>for</strong>dring er å få gjennomført en grundig kartlegging av bekkekløfter i Norge.Per i dag er dette arbeidet <strong>for</strong>sømt. Enkelte viktige områder er likevel blitt vernet <strong>for</strong>dibotaniske <strong>for</strong>ekomster har blitt kjent. Delvis er dette basert på tilfeldigheter medhovedfokus på huldreplantene i Gudbrandsdalen. Mange verdifulle bekkekløfter erder<strong>for</strong> ikke verna. Kunnskaper og dokumenterte verdier av andre bekkekløfter er spredtog usystematisk innsamlet. Der<strong>for</strong> er nye registreringer helt avgjørende <strong>for</strong> å sikrebekkekløftnaturen.4.1.5 <strong>WWFs</strong> prioriterte områder <strong>for</strong> raskt vernLokalitet 1. Lysakerelva i Oslo og Bærum. Gammel naturskog og nasjonaltverneverdig bekkekløft midt i Norges hovedstad. Intakt del går hovedsaklig fra Granfosstil Røa.Lokalitet 2. Bekkekløfter i Buskerud. Flere nasjonalt viktige bekkekløfter med intaktog variert gammel naturskog er registrert. Kleivselva i Sigdal, Severåi i Nes, Tundra iRollag og Laksejuv i Krødsherrad verdifulle bekkekløfter. Noen verdifulle bekkekløftermå bli inkludert i <strong>for</strong>bindelse med utvidet verne<strong>for</strong>slag i Trillemarka (lok. 28).Eikedamselva og Sageelva i Lier er relativt intakte. Kjøsterudjuvet i Drammen har troligregional verneverdi.Lokalitet 3. Bekkekløfter i Oppland med huldreplanter og mange andre sjeldne arter.Utvalgte områder er Druitua i Gausdal, Bergdøla, Brynsåa og Samdøla i Ringebu ogFinna i Vågå. Det er også et mulig potensiale <strong>for</strong> utvidelse av verneområdene i Vinstra iNord-Fron og Nordåa-Søråa i Tretten. De nederste 15 km av Dokka har trolig biologiskverdifulle partier flere steder, men den er dårlig kartlagt.20
4.1.6 Andre nødvendige tiltakEn grundig kartlegging av vår bekkekløftnatur må gjennnomføres. WWF mener attilskudd til drift i bratt terreng og tilskudd til veibygging inn i verneverdig skognatur måavskaffes. Dette er miljøfiendtlige tilskudd som utgjør en direkte trussel mot biologiskmangfold og de sjeldne skogmiljøene som vi finner i bekkekløftene. Mange er alleredeødelagt ved hjelp av statlige subsidier, og nye vil bli ødelagt om ikke staten stanser sliketilskudd. Høsten 2003 <strong>for</strong>eslo landbruksdepartementet å avskaffe tilskudd til drift i brattterreng, noe som ville spart mange flotte bekkekløfter fra ødeleggelse. Etter svært sterktpress fra skogeierne snudde departementet og tilskuddsordningen opprettholdes.WWF vil <strong>for</strong>tsatt arbeide <strong>for</strong> å stanse statens finansiering av naturrasering.Vi krever der<strong>for</strong>:! en egen kartlegging og biologiske registreringer må gjernnomføres. Det måinnføres strenge restriksjoner på hogst i bekkekløfter som ikke vernes. Flatehogstmå <strong>for</strong>bys <strong>for</strong>di mange sjeldne arter som lever der ikke tåler uttørking! full stopp i tilskudd til drift i vanskelig terreng, som med stor treffsikkerhetødelegger verneverdig skog og utarmer biologisk mangfold i bekkekløfterKort trollskjegg er en lavart somlever i fuktige naturskogmiljøer.Vi finner den ofte på kroketegammelgraner eller på mosegroddebergvegger i bekkekløfter.Foto: Arnodd Håpnes21
4.2 Kystregn<strong>skoger</strong> med unike lavarter- Midt-Norges stolthetI Midt-Norge strekker granskogen seg seg helt ut til havet. Her er det så mye nedbør(>1200 mm) og så mange nedbørsdøgn (>200) at skogen defineres som regnskog.Skogtypen kalles kystregnskog og er unik i europeisk sammenheng. Norge har der<strong>for</strong> etinternasjonalt ansvar <strong>for</strong> å verne disse unike verdiene og de mange sjeldne artene somvokser her. Områdene med regnskog kan enten være granskog, gran og lauvskog iblanding eller tilnærmet rene lauv<strong>skoger</strong> ut mot kysten. Felles er gunstigefuktighets<strong>for</strong>hold og at vi her finner en spesiell sammensetning av lavarter, det såkallte”trøndelagselementet”.I kystregnskogen finner vi et unikt mangfold av lavarter og mange står på rødlisten over truaarter i Norge. Øverst til venstre ser du skrubbenever, og til høyre trådragg. Nederst til venstreser du en grankvist dekket med minst ti <strong>for</strong>skjellige lavarter. Nederst til høyre den sjeldnegranfiltlaven, som er akutt trua i Europa. Alle foto: Arnodd Håpnes22
4.2.1 Geografi og utbredelseSkogtypen strekker seg fra Sør-Trøndelag og nord til Saltfjellet. Hovedsaklig finner viregnskog-lokaliteter opp til 130 meterover havet. Alle lokalitetene er små arealer somligger innimellom annen skog, og de utgjør ikke sammenhengende områder. Det erregistrert i overkant av 250 lokaliteter med regnskog i Midt-Norge (figur 6). Disse liggerspredt fra Agdenes i Sør-Trøndelag til Rana i Nordland. Oftest finner vi områdene derdet er et nettverk av bekker, på marine avsetninger fra istiden (ravinelandskap), ibekkedaler, i fosserøyksoner, eller nordøst-vendte lier. Slike steder tørker ikke ut selv ide tørreste somre. Skogene kjennetegnes ved at trærne har mye mose og lav påstammene og på greinene.Figur 6. Kart over kjente områdermed kystregnskog.Kystregnskog.Foto: Arnodd Håpnes4.2.2 Verneverdier og sjeldne arterI kystregnskogen finner vi en særegen lavflora, ”trøndelagselementet”, som består av40-50 arter. Noen arter har her hele sin europeiske utbredelse. En lavart har faktisk helesin verdensutbredeles akkurat her. Mange av lavartene står på rødlista over trua arter iNorge. Artene er gode indikatorer når vi skal kartlegge skogtypen. Det er også registrertnoen særegne mosearter knyttet til skogtypen, men ellers er det <strong>for</strong>eløpig ikke kjentandre særegne arter i andre artsgrupper. Intakt regnskog har viktige naturskogstrukturersom død ved, grove trær og sjiktning. Der<strong>for</strong> vil også gammelskogarter som hønsehaukog jerpe ha gode leve<strong>for</strong>hold i eller i tilknytning til regnskoglokaliteter.23
4.2.3 TruslerDet er estimert at potensiell regnskog kan utgjøre ca 13 prosent (768 km 2 ) av produktivtskogareal (5940 km 2 ) i regionen. Omkring 20 km 2 er registrert (0,5 prosent). Flatehogsthar redusert skogtypen med 70-90 prosent de siste 60 årene. Oppdyrking og bygging avvei og industri har også bidratt til å ødelegge mange områder. Hogst og grøfting har førttil at de lokale fuktighets<strong>for</strong>holda er ødelagt og de kravfulle lavartene greier ikke åoverleve her eller etablere seg i den nye og mye tørrere skogen som vokser opp.Hverken skogbrukspraksis eller lovverk sikrer mot ødeleggende inngrep. Med dagenshastighet vil områdene som ikke er verna, være bort om 20 år. Dette bryter med Norgesinternasjonale miljø<strong>for</strong>pliktelser om å ivareta sjeldne arter og naturtyper.4.2.4 Verneverdige områderFoto: Arnodd HåpnesWWF mener at alle kjente regnskoglokalitetermed internasjonal, nasjonal ogregional verdi må vernes. Alle registrerteområder utgjør bare 20 kvadratkilometer(0,5 prosent av produktiv skog i regionen).Bare 26 av omkring 250 kjenteregnskoglokaliteter er vernet!4.2.5 <strong>WWFs</strong> prioriterte områder <strong>for</strong> raskt vernLokalitet 4. Verdens nordligste kystregnskog er Øverengsmoen i Hemnes,Nordland. Her lever bl.a. rødlisteartene trådragg og fossenever og en nordøstlig utpostav gullprikklav.Lokalitet 5. Strengvatnet i Brønnøy, Nordland er en godt utvikla og internasjonaltverneverdig kystregnskog. Europas rikeste <strong>for</strong>ekomst av den trua arten granfiltlav samten rekke andre kystregnskogarter. Funn av svært sjeldne og tidligere ubeskrevetskorpelaver.Lokalitet 6. Engan – Kattmoen i Overhalla, Nord-Trøndelag. Nasjonalt verneverdig.Lokalitet 7. Stordalen i Flatanger, Nord-Trøndelag. Nasjonalt verneverdig. Funn avden uvanlige arten rund porelav samt trådragg, gullprikklav og en ellers godt utviklalavflora.Lokalitet 8. Haugtjørna – Gammelsetra, Roan i Sør-Trøndelag, med mye lauvtrærog rike vegetasjonstyper. Den største og mest varierte kystregnskogen på Fosenhalvøya.Lokalitet 9. Murudalen i Bjugn, Sør-Trøndelag. Kystregnskog med mange lauvtrærog rødlista arter. Skogområdet er prega av intakte økologiske prosesser.4.2.6 Andre nødvendige tiltak:rnodd HåpnesI februar 2004 avgjorde miljømyndighetene at de sammen med skogeierne nå skalprioritere kystregnskog i arbeidet med nytt skogvern. WWF mener at dette arbeidet måha som mål en kraftig utvidelse av vernet. Og dette må gjøres raskt, før de siste resteneødelegges. <strong>WWFs</strong> innspill til dette nye vernearbeidet er der<strong>for</strong>:! hogststans i alle kjente områder inntil et nettverk med verneområder er på plass! nye, supplerende registreringer <strong>for</strong> å få bedre kunnskaper om skogtypen24
4.3 Kalk<strong>skoger</strong>- et eldorado <strong>for</strong> spektakulære orkideerKalkskogene finner vi i områder med kalkrik berggrunn eller der det er spesieltmineralrik jord. Skogene er ofte glisne og åpne og her finner vi helt særegne planter ogmarklevende sopper. Vi skiller mellom kalkgranskog, kalkfuruskog og kalkbjørkeskog.På Øst- og Sørlandet finner vi også noen steder edeløvskog på kalkjord.Figur 7Kjente kalk<strong>skoger</strong> i Norge4.3.1 Geografi og utbredelseVi finner små flekker med kalkskogover hele landet (figur 7).Hovedområdene er langsOslofjorden opp til Mjøsområdet, iNord-Trøndelag, særlig ikommunene Verdal, Steinkjer ogSnåsa, og i Nordland. Også langskysten kan vi finne spennendekalk<strong>skoger</strong>. Fordi det er storgeografisk spredning er det også storvariasjon i artsmangfoldet mellomde <strong>for</strong>skjellige områdene.På øyene og rundt Snåsavannet iNord-Trøndelag finner vi noen avNorges mest <strong>artsrike</strong> og spennendekalk<strong>skoger</strong>. Her vokser også orkideenkorallrot. Foto: Arnodd Håpnes25
nodd Håpnes4.3.2 Verneverdier og sjeldne arterSkogtypen kjennetegnes ved å ha en veldig frodig og artsrik vegetasjon og de inneholderofte svært mange rødlista arter. Mange av våre sjeldneste orkideer vokser i kalkskog,sammen med en rekke andre uvanlige planter. Den spesielle floraen gir også grunnlag<strong>for</strong> et rikt insektliv. Kalkjord er spesielt gunstig <strong>for</strong> snegler, <strong>for</strong>di de trenger kalk <strong>for</strong> åbygge husene sine. Her blir også bekker og vann kalkrike og disse er leveområder <strong>for</strong>kalkkrevende ferskvannsdyr ogplanter. Kalkgranskog ogkalkfuruskog er de typiske. Omvåren kan skogbunnen her dekkesav fantastiske blåveistepper. Iedellauvskog på kalkgrunn finnervi både typiske skogarter og artersom ellers er knyttet tilkulturlandskapet. Blant annetgjelder dette mange markboendesopparter som jordtunger ogvokssopper. Kalkbjørkeskogene ersærlig utbredt i Nord-Norge. DetteFoto: Arnodd Håpneser frodige fjell<strong>skoger</strong> med mangenæringskrevende fjellplanter.Arnodd Håpnes4.3.3 TruslerHovedutbredelsen av kalk<strong>skoger</strong> ligger i noen avlandets tettest befolka områder. Dermed er truslenehovedsaklig alle <strong>for</strong>mer <strong>for</strong> utbygginger, bådebolig- og industri<strong>for</strong>mål samt jernbane-ogveibygging. Ofte er kalk<strong>skoger</strong> topografiske<strong>for</strong>høyninger og i slike områder er hyttebygging entrussel. Noen områder er også trua av at detetableres kalkbrudd. I tillegg drives det skogbruk iverdifulle kalk<strong>skoger</strong>. Kalkskogene er ofte glisneog lysåpne, og mange av plantene er tilpasset dette.Der<strong>for</strong> kan gjengroing være et problem. Det betyrbehov <strong>for</strong> aktiv skjøtsel <strong>for</strong> å bevare mangfoldet.4.3.4 Verneverdige områderAlle kalkskogene er viktige, særlig de største ogmest velutvikla. Det er gjort en landsdekkendekartlegging av kalkfuru<strong>skoger</strong> og beslektedeskogtyper. Noen av de mest verdifulle er blittvernet, men det er også funnet nye verdifullelokaliteter de siste årene. Det finnes der<strong>for</strong> mangeverneverdige lokaliteter spredt rundt i hele landet.Foto: Arnodd HåpnesRødflangre. Foto: Arnodd Håpnes26
4.3.5 <strong>WWFs</strong> prioriterte områder <strong>for</strong> raskt vernLokalitet 10. Skoddebergvatnet, Skånland i Troms. Nordisk verneverdi med rikeut<strong>for</strong>minger av kalkfuruskog og kalkbjørkeskog med orkideer, varmekjære arter somvillin og fingerstarr, og fjellplanten reinrose.Lokalitet 11. Kjøpsvik i Tysfjord, Nordland. Kalkfuruskog rik på orkideer.Lokalitet 12. Tysfjord, Nordland. Verneverdige skjellsandrike sanddyner medinnen<strong>for</strong>liggende kalkrike furu<strong>skoger</strong>.Lokalitet 13. Arstadlia, Beiarn i Nordland. Her ligger Verdens nordligsteedellauvskog og den er vernet. Inntil denne edellauvskogen er det også rikekalkfuru<strong>skoger</strong> med mange sjeldne orkideer, bla.a. flueblomst. Bare deler av kalkskogener vernet.Lokalitet 14. Øyer i og strandpartier langs Snåsavannet i Steinkjer og Snåsa, Nord-Tøndelag. Større <strong>for</strong>ekomster av flueblomst, andre orkideer og varmekjære plantearter.Her vokser også sjeldne jordstjerner, sopparter som lever på kalk. Delvis sammeartsrikdom som i de nærliggende reservatene Bergsåsen og Finsåsmarka, som harnordisk verneverdi.Lokalitet 15. Kalkskog på Hellebust, Møre og Romsdal. Rike olivinfuru<strong>skoger</strong> somer unike i nordisk sammenheng. Særegne gentiske varianter av flere plantearter på grunnav geologien i området. Både plantemessig og geologisk interessant.Lokalitet 16. Florneshalvøya, nasjonalt verneverdig kalkskog på Tysnes i Hordaland.4.3.6 Andre nødvendige tiltakWWF krever:! supplerende registreringer! biologisk baserte skjøtselsplaner<strong>for</strong> å bedre <strong>for</strong>holdene <strong>for</strong> sjeldnearterOrkideenemarisko(t.v.) ogblodmarihand.Foto:Arnodd Håpnes27
4.4 Europas nordligste edellauv<strong>skoger</strong>- Skandinavisk rekord i artsmangfoldBøkeskogen i Larvik var Norges førstenaturfredning. I 1884 godkjente Stortingetat ”Norges smukkeste og eneste størreBøgeskov” skulle bevares som ”Lystskov<strong>for</strong> byen Laurvig”.Edellauvskogene domineres av varmekjærelauvtrær som alm, ask, lind, spisslønn, bøksvartor, eik og hassel. Skogtypen er knyttet tilnæringsrik jord og områder med relativt varmtsommerklima. For 5000-6000 år siden var myestørre arealer i Norge dekket av edellauvskog.Dagens rester er der<strong>for</strong> å regne somoverlevninger fra riktig gamle dager. Det finnesmange <strong>for</strong>skjellige typer av edellauvskog etterhvilke trær som dominerer.Edellauvskog. Foto:Arnodd HåpnesVerdens nordligste edellauvskogI Beiarn i Nordland finner vi verdens nordligste edellauvskog. Dette er et område med alm.Trærne får en diameter opp mot 20 cm, noe som er stort så langt mot nord. Området har rikberggrunn og et gunstig lokalklima. Det er hovedgrunnen til at alm kan vokse så langt mot nord.Noen steder vokser det bare alm mens andre steder vokser alm i blanding med osp, rogn og gråor.I denne skogen er det også en svært frodig bunnvegetasjon. Deler av området er også rikkalkfuruskog der orkideene marisko og flueblom vokser. 887 dekar er vernet som naturreservat.Deler av den verdifulle kalkskogen er ikke vernet.4.4.1 Geografi og utbredelseSkogtypen er utbredt i Nord-Europa, og i Norge finner vi nordgrensa <strong>for</strong>edellauvskogenes verdensutbredelse. Våre edellauv<strong>skoger</strong> finnes hovedsaklig langskysten i sør og vest. Men vi kan også finne rester av rike og spennende edellauv<strong>skoger</strong>både i dalstrøkene på Østlandet og langs kysten helt opp i Nordland.28
4.4.2 Verneverdier og sjeldne arterEdellauvskogene er regnet som den mest <strong>artsrike</strong> naturtypen på land i Skandinavia. Herer trestammene dekket av mengder med lav og mose. Også diversiteten av fugler,karplanter, sopp og insekter er svært høy. I de rikeste lokalitetene er det registrert over40 rødlistearter av marklevende sopparter. Det samme artsantall med rødlistavedlevende billearter er registrert. Barlind, kristtorn og bergflette har her sine nordligsteleveområder. Store, hule trær er viktige leveområder, blant annet <strong>for</strong> våre sjeldneflaggermusarter.4.4.3 TruslerVeibygging, hogst og treslagsskifte er store trusler mot skogtypen. Utplanting avfremmede treslag er en ”økologiske tidsinnstillt bombe” <strong>for</strong>di de ofte er skyggetålendeog sprer seg raskt. Men spredningen er vanskelig å oppdage og de kan gå mange år føren ser at frodig edellauvskog er blitt en sitkagranåker. Også naturreservater er i ferd medå bli ødelagt av fremmede arter. Flere steder på Vestlandet er dette den aller størstetrusselen mot edellauvskogene og deres fantastiske artsrikdom.Kjempeeiker – små økosystemer med kanskje 1500 arter!I indre strøk fra Vestfold til Aust-Agder står det igjen rester av de gamle grove eikeskogenesom en gang var vanlige. I blandingsskogene, der den varmekjære edellauvskogen og dennordlige barskogen møtes, finner vi små flekker med kjempeeik. Her finner vi mange hundreår gamle, grove trær som er over en meter i diameter. Særlig i Drangedal er det registrertstørre områder med mange trær. Det finnes også spesielt mange kjempeeiker i Larvik, Åmliog Gjerstad. Noen av disse trærne er så gamle at de har opplevd svartedauen! Disse områdenehar unnsluppet de store massehogstene av eik nærmere kysten, der eikeskogene har <strong>for</strong>svunnetpå grunn av hogst av seilskutetømmer <strong>for</strong> flere hundre år siden.Eika er det treslaget som huser flest artergjennom sitt lange livsløp. Vi tror at hele1500 arter ulike arter er knyttet til eik.Gamle hule eiker er levesteder <strong>for</strong> sværtmange insekter, sopp-, mose- og lavarter.En del av disse er registrert som trua arterbåde i Norge og i Europa. En rekke arterlever bare på gamle eiker, slik som deakutt trua soppene eikeknivkjuke ogsafrankjuke.I det lille reservatet Skultrevassåsen iDrangedal er det funnet hele 35 rødlistabillearter på eik. Slike kjempeeiker er etlite økosystem i seg selv og de er der<strong>for</strong>svært viktige <strong>for</strong> bevaring av biologiskmangfold og mange sjeldne arter. Kjempeeiker. Foto: Arne Heggland29
4.4.4 Verneverdige områderBasert på kunnskap om rødlisteartenes krav til levesteder og spesielle skogtyperssjeldenhet og sårbarhet vet vi at flere edallauvskogskogtyper har et mangelfullt vern.Dette omfatter gamle alm-aske<strong>skoger</strong>, rike linde-hassel<strong>skoger</strong> og generelt gamleedellauv<strong>skoger</strong> med høgt artsmangfold. Vi har vernet 172 områder med edellauvskog,men bare 60 er vurdert å ha nasjonal verdi. Det finnes opp mot 300 andre områder mednasjonal verneverdi. Disse er ikke vernet. Bare 0,76 prosent av skogen iedellauvskogsonen er verna. I Aust-Agder er bare 10 prosent av alle edellauvskogenemed nasjonal verdi sikret. Vernebehovet er med andre ord stort og udekket. Mange avde etablerte reservatene er svært små, og de er ustabile over<strong>for</strong> økologiske <strong>for</strong>andringer.De kan lett bli ødelagt av tilfeldige hendelser, <strong>for</strong> eksempel en storm eller etinsektangrep. I Oppland er gjennomsnittsstørrelsen bare 19 dekar, mens reservatene iHordaland er på 363 dekar i gjennomsnitt.4.4.5 <strong>WWFs</strong> prioriterte områder <strong>for</strong> raskt vernLokalitet 17. Linga, gammel naturskog i Kvam kommune, Hordaland. Området ervariert med både edellauvskog og gammel naturskog på rik berggrunn. Mange rikeplantesamfunn. Her finnes Vestlandets største bestand av blåveis, en sjelden art iregionen.Lokalitet 18. I områdene Gjerstad – Åmli, Vegårshei og Froland i Aust-Agderfinnes det en del spredte lokaliteter med kjempeeiker.Lokalitet 19. I Drangedal, Nome, Siljan, Skien og Porsgrunn kommuner iTelemark er det registert en del områder med kjempeeiker.Lokalitet 20. Larvikområdet i Vestfold, særlig rundt Farrisvannet. Her er detområder med verdifulle kjempeeiker og mange lokaliteter som ikke er vernet.Lokalitet 21. Bevøy i Moss, Østfold. Rik og frodig edellauvskog og et større partigammel granskog rik på død ved, noe som er sjeldent i regionen. En livskraftig bestandav mosen grønnsko, som er truet i Europeisk målestokk, lever på død ved i området. Endel sjeldne og uvanlige karplanter er også funnet her.4.4.6 Andre nødvendige tiltak:WWF mener følgende må gjøres:Frodig eikeskog.Foto: Rune Aanderaa! nye registreringer! aktiv restaurering og biologiskbetinga skjøtselsplaner <strong>for</strong> å bedre<strong>for</strong>holdene <strong>for</strong> sjeldne arter! stanse bruken av fremmede treslag! utrydde fremmede arter i og inntileksisterende/nye verneområder! stanse miljøfiendtlige subsidier tilveibygging og drift i bratt terreng30
4.5 Gamle natur<strong>skoger</strong>- våre siste eventyr<strong>skoger</strong>Østen<strong>for</strong> sol og vesten<strong>for</strong> måne, ditskogsbilveien enda ikke har kommet, derinne finner vi den virkelige eldgamlenaturskogen. Dette er våre siste rester avbarndommens eventyr<strong>skoger</strong>. Skogen dertrollene bor.Lavskrike.Foto: Arnodd HåpnesFoto: Tom SchandyMaleren og illustratøren Theodor Kittelsen(1857-1914) var lenge nabo med Trillemarkai Buskerud. Mange tror at han nettopp fantsine tusser og troll i det området som WWFog andre i dag arbeider <strong>for</strong> å få vernet.I de gamle naturskogene er mosematta tjukkå trå på. I de døde trærne lever sjeldnesopper og insekter. Når gamle kjemper gårover ende, danner de grunnlaget <strong>for</strong> nyegenerasjoner i naturens evige kretsløp. Lysslippes til og nye småtrær får nødvendiglivsrom. Dermed får vi en mosaikk av gamlekjemper og yngre trær, mange sjikt og trærmed svært ulik alder. Og artene som leverher er tilpasset livet i den gamle naturskogen.4.5.1 Geografi og utbredelseAlle skogtyper vil bli gammel naturskog når de får utvikle seg fritt over lang tid. Der<strong>for</strong>finner vi verneverdige gamle natur<strong>skoger</strong> spredt over hele landet.4.5.2 Verneverdier og sjeldne arterMindre enn ti prosent av barskogen vår regnes som naturskog og mindre enn en prosenter urskog. I slike gammel<strong>skoger</strong> utvikles strukturer som mange spesialiserte arter eravhengige av. Fordi gammelskog er blitt sjelden er også gammelskogartene blitt sjeldne.I den gamle naturskogen finner vi mye død ved i alle varianter. Det er åtte-ti ganger merdød ved i gammel naturskog enn det er i den vanlige skogbruksskogen. Mange arter eravhengige av død ved. Noen vil ha ferske, tynne stammer, andre trenger pillråtne,kjempestore døde trær. I den gamle naturskogen finner vi alle disse variantene, mens iskogbruksskogen finner vi stort sett bare tynne, ferske stammer. Soppen svartsonekjukelever bare på grove, pillråtne granstokker. Store deler av dagens skoglandskap erhogstprega kulturskog og disse er uegnet levested <strong>for</strong> svartsonekjuka, <strong>for</strong>di her finnesdet ikke gamle råtne stokker. Arten har der<strong>for</strong> hatt en sterk tilbakegang i Norge de sistehundre årene.31
4.5.3 TruslerGammelskogen <strong>for</strong>svinner i Norge og i dag er mindre enn en prosent av skogen eldreenn 160 år (se figur 8). Det tar minst 150 år før en hogd granskog vokser opp og fårtilbake mange viktige gammelskogstrukturer. Kanskje tar det så mye som 300 år før denigjen blir økologisk optimal. Fordi de gamle naturskogene er ”hogstmodne” <strong>skoger</strong>, såer hogst den største, kortsiktige trusselen. Hogsten muliggjøres ved at staten subsidiererdrift i utilgjengelige områder og skogsveibygging. Det er nettopp der vi ofte finner desiste gammelskogene <strong>for</strong>di de har vært utilgjengelig. Enkelt sagt så subsidiererLandbruksdepartementet hogst av områder som Miljøverndepartementet skal verne.Prosent4035302520151050Alders<strong>for</strong>deling i produktiv skog3425 261410-40 år 41-80 år 81-120 år 121-160 år >161 årAldersgrupperFigur 8Hogstmoden skog er mellom 70 og 120år. Biologisk sett er dette ung skog, ogskog der det drives aktivt skogbruk vilder<strong>for</strong> aldri bli biologisk gammel. Tallfra Landskogtakseringen (2000) viserat hele 85 prosent av skogen i Norgeer yngre enn 120 år. Knapt en prosenter eldre enn 160 år. At så lite skog erbiologisk gammel er et stort problem<strong>for</strong> alle gammelskogartene våre.Eksempler på slike arter er storfugl,jerpe og lavskrike. Mange sopp, lav oginsekter som lever i gamle og dødetrær er avhengige av gammelskog.4.5.4 Verneverdige lokaliteterDet er registrert mange hundre verneverdigegamle natur<strong>skoger</strong>. Svært mange av disse er ikkevernet.De 20 siste årene er det gjort registreringer overhele landet, og Direktoratet <strong>for</strong> natur<strong>for</strong>valtninghar laget en rekke rapporter der over 900verneverdige lokaliteter er beskrevet.Det betyr at vi har mer enn god nok kjennskap tilmange verneverdige områder selv om det ogsåjevnlig vil dukke opp nye områder som tidligereer oversett.Fra urskogen i Skotjernfjell naturreservatpå Romeriksåsene i Akershus og Oppland.Foto: Arnodd Håpnes32
4.5.5 <strong>WWFs</strong> prioriterte områder <strong>for</strong> raskt vernLokalitet 22. Almenningen, Målselv i Troms. Gammel verneverdig furuskog. Noen avtrærne er eldgamle og godt over 400 år. Forekomster av kravfulle orkideer.Lokalitet 23. Teksjølia. Åfjord og Verran kommuner, Nord- og Sør-Trøndelag.Stort område med gammel verneverdig naturskog.Lokalitet 24. Gullsiberget ved Trondheim, Sør-Trøndelag. Gammel og variertnaturskog med innslag av rike kalkpartier og tilhørende krevende plantearter.Lokalitet 25. Stordalen i Gloppen og Stryn kommuner, Sogn og Fjordane. Svært rikog urskogprega furuskog med eldgamle trær på over 400 år. Verdifull edellauvskognede ved sjøen. Mange døde trær og flere sjeldent grove ospebestand danner grunnlaget<strong>for</strong> at flere par med den rødlista hvitryggspetten hekker her.Lokalitet 26. Yttringsmorkji i Luster, Sogn ogFjordane. Eldgammel og grovnaturskog med furutrær opp mot 1,2 meter i diameter. Skogen er nasjonalt verneverdig.Lokalitet 27. Kjyddingåsen i Aust-Agder. Større deler er gammel naturskog med trærpå over 400 år. Sjeldent med såpass stort areal med gammelskog i regionen (10.000dekar).Gammel naturskog.Foto: Arnodd HåpnesLokalitet 28. Trillemarka – RollagØstfjell i Buskerud. 42,4 m 2 er vernet.Et tilleggsområde på totalt ca 165 km 2vurderes nå <strong>for</strong> vern. Det er funnet merenn 60 rødlista arter der. Dette er detstørste kjente området med gjenværendenaturskog i Sør-Norge. Omfatter mange<strong>for</strong>skjellige skog- og naturtyper. Furu påover 500 år er registrert. Norges eldstelevende gran på 479 år og ei hogd granpå 507 år er funnet i nærområdet.Området har internasjonale verneverdier.Lokalitet 29. Fiskelausen i Oppland. Gammel naturskog og en av de størstehuldrestry-<strong>for</strong>ekomstene i Europa. Laven er rødlista og Norge har et europeisk ansvar<strong>for</strong> arten. Dette er en av de største noen lunde intakte gamle naturskogene med funn avrødlista arter.Lokalitet 30. Samdalen ligger helt øst i Ringebu, Oppland. Gammel, intakt naturskogmed funn av svært mange sjelden sopp og lavarter.Lokalitet 31. Åsen – Honsrøvi, Skjåk i Oppland. Gammel naturskog med Nord-Europas største <strong>for</strong>ekomst av ulvelav. I furuskogen er trær med alder på 200-400 årvanlig. Det er registrert ca 550 år gamle enkelttrær i urskogpartier. Mye død ved oggammel bjørkeskog.Lokalitet 32. Skvaldra. Gammel naturskog i Hedmark. Ligger i et område som erprega av hyttebygging, seterdrift, husdyrbeiting og mye hogst. Grov gammel granskog.Lokalitet 33. Fuggdalen i Hedmark. Stort område med gammel naturskog som harhatt flere naturlige skogbranner de siste 200 årene. Internasjonalt viktig i<strong>for</strong>skningssammenheng <strong>for</strong>di det er interessante sammenhenger mellom geologi ogbiologi. Her er det store variasjoner av ulike barskogtyper som fungerer som et helhetligøkosystem.Lokalitet 34. Styggbergslia i Trysil. Nordvendt li der større partier har inntakt gammelnaturskog, som er uvanlig i et ellers sterkt hogstprega området.33
4.5.6 Andre nødvendige tiltakAlle ur<strong>skoger</strong> og de mest intakte gamle naturskogrestene som ennå finnes har svært høyverneverdi. Forsvinner de beste områdene vil det kanskje ta flere hundre år til detutvikles tilsvarende kvaliteter fra det som i dag er de ”nest beste områdene”. Imellomtiden vil noen av de mest trua artene <strong>for</strong>svinne. Dette er i ferd med å skjeallerede.WWF mener det haster med å få:! stoppet hogst i alle kjente verneverdige områder! nye registreringer <strong>for</strong> å få et geografisk og faglig godt nettverk medverneområderWWF verner skogNår staten jobber <strong>for</strong> sakte må WWF taansvar. Der<strong>for</strong> har WWF fått vernet toverdifulle gamle naturskogområder. Dettehar vi fått til gjennom privatrettsligeavtaler med grunneierne. Avtalene er entidsbegrenset hogstutsettelse.<strong>WWFs</strong> fond <strong>for</strong> bevaring av biologiskmangfold betaler erstatning tilgrunneierne. Dette fondet er muliggjortved at private, naturverninteressertestøttespillere bidrar økonomisk til WWFfondet.Uten dette bidraget hadde disseverdifulle gammelskogene vært hogd.Ett av områdene ligger i Lillomarka nord<strong>for</strong> Oslo. Her er det et lite område medgammel granskog som er vernet mothogst i 100 år. Det er mye død ved iområdet og bakkevegetasjon er rik. Det erfunnet flere rødlista sopparter her.I Langmorkje i Oppland har WWF fåtthogstutsettelse i 25 år på et 2600 dekarstort område der halvparten består avgrov gammel furuskog. Det er registrerttrær med en alder på mer enn 250 år, ognoen av trærne har en diameter på over enmeter.WWF har fått midlertidig vernet et stort områdemed gammel furuskog i Oppland. Skogen ereldgammel med mange grove kraggfuruer.Foto: Arnodd Håpnes34
5. Konklusjon og anbefalinger5.1 Vern, registreringer og nye grepWWF krever at minst fem prosent skog vernes innen 2010. Vi har pekt ut feminternasjonalt viktige skogtyper. Det haster med å få gjennomført mer vern av disseskogtypene. På basis av rapporten kan vi oppsummere følgende om hvordanvernemydighetene må prioritere de neste to årene:! det er alt <strong>for</strong> lite vern av alle skogtyper! <strong>for</strong> noen skogtyper haster det mye. Disse er under størst press og er de som truesmest av ødeleggende hogst og utbygging. Særlig gjelder dette rike, gamle oglavtliggende skogtyper! prioriter skogtypene vi har et internasjonalt ansvar <strong>for</strong>. De aller viktigste erpresentert i denne rapporten. WWF krever et betydlig skippertakI tillegg til de skogtypene som er dårlig vernet og som er akutt trua så må vi også i denærmeste fem årene prioritere vern som sikrer:! store, intakte skogområder (>10 000 dekar) som motstår store katastrofer ogklima<strong>for</strong>andringer på lang sikt! både det generelle og det spesielle i våre <strong>skoger</strong>! gammel skog (eldre enn 120 år) av alle skogtyper! alle rike og middels rike skogtyper som er noen lunde økologisk intakte. Særligprioritet på lavereliggende skog 0-450 moh. Dette omfatter kystregnskog, alleedellauvskogtyper, sump<strong>skoger</strong>, kalk<strong>skoger</strong> og næringsrike bar<strong>skoger</strong>! jevn og representativ <strong>for</strong>deling av verneområder over hele landet. I dag er 0,7-0,8 prosent vernet i Sør-Norge, mens nærmere ti prosent er vernet i Finmark! områder som er viktig <strong>for</strong> sjeldne og trua rødlista arterFor å få etablert et faglig godt nettverk med verneområder mener WWF det eravgjørende med nye registreringer i felt. Særlig er det viktig at arbeidet sikres med høybiologisk kvalitet og integritet, og at ressurser stilles til disposisjon <strong>for</strong> å gjennomføregrundige registreringer. Tidligere verneprosesser har alt <strong>for</strong> snevert fokusert på enkelteskogtyper, <strong>for</strong> eksempel barskogsplan, edellauvskogplan og kalkskogplan. WWF menerdet er behov <strong>for</strong> økologiske helhetsvurderinger i skogvernet. Verneområdene må værestørre og samle opp flere kvaliteter og skogtyper. Dette vil sikre større variasjoninnen<strong>for</strong> de enkelte verneområdene og de vil også være mer robuste og ha mye lengrelevetid enn små, sårbare verneområder.35
5.2 WWF mener at dette må gjøres:Det er behov <strong>for</strong> å se vern av ulike skogtyper i sammenheng. Det finnes mangeeksempler på at bare kalkskogen eller edellauvskogen vernes, mens tilstøtendeverneverdige skogtyper hogges. Stordalen i Gloppen og Stryn, Sogn og Fjordane, er etområde som går fra sjø til fjell. Nedre deler er frodig, artsrik og variert edellauvskog.Høyere oppover overtar den gamle furuskogen med trær på over 400 år. Slike områdermed helhetspreg og stor variasjon må prioriteres. Der<strong>for</strong> er det nødvendig i det viderearbeidet med skogvern at dette gjøres:! gjennomfør nye registreringer/tilleggsregistreringer i alle skogtyper! prioriter etter de faglige anbefalingene og konklusjoner som WWF-rapporten gir! benytt landskapsøkologisk helhetstenking og restaurering i et langsiktigperspektiv som ny og viktig fagkunnskap inn i skogvernarbeidet! finn helhetlige løsninger som fanger opp alle skogtyper og verneverdier innen<strong>for</strong>samme området der dette er mulig! prioriter større områder som har eller kan utvikle store biologiske kvaliteter ogsom vil ha mye lengre levetid enn små reservater! legg stor vekt på registreringer av sjeldne og trua arter! prioriter avgrensninger av nye verneområder som øker områdets mangfold ogsom på lang sikt vil bedre den naturlig økologisk funksjon! prioriter skjøtsel der dette er nødvendig <strong>for</strong> å sikre/bedre <strong>for</strong>holdene <strong>for</strong>biologisk mangfold! benytt biologisk kompetanse ved registrering og avgrensing av verneområdene! tilrettelegg <strong>for</strong> bred deltakelse og full åpenhet i <strong>for</strong>hold til alle interesseparterFoto: Arnodd HåpnesHasselHengende mattgule raklerover små kvister med ildrødt kjønn.Gul vind blåser et musikkstykkeunder en Tintoretto-blå himmelhvor underet skjer på den tredje dag.Drømmen drysser blomsterstøvut av et overflødighetshornog finner alltid frem.Fruktbare nøttetanker blir født,gave til nøtteknekkerfugler,nytt kratt, ekorngleder, musefryd.Også <strong>for</strong> oss er dette gyldne factsog grønne kjennsgjerninger.Harald SverdrupGrønn kalender (1974)36
6. Kilder:- DN-håndbok 13-1999. Kartlegging av naturtyper. Verdisetting av biologisk mangfold.- DN-rapport nr. 10-1989. Verneverdige kalkfuru<strong>skoger</strong>.- DN-rapport 1991-1. Barskog i Midt-Norge. Utkast til <strong>verneplan</strong>.- DN-rapport 1991-5. Barskog i Øst-Norge. Utkast til <strong>verneplan</strong>.- DN-rapport 1992-9. Barskog i Vest-Norge. Utkast til <strong>verneplan</strong>.- DN-rapport 1996-7. Barskog i Nord-Norge. Utkast til <strong>verneplan</strong>.- DN-rapport 1998-3. Barskog i Midt-Norge. Utkast til <strong>verneplan</strong>. Fase II.- DN-rapport 1999-3. Nasjonal rødliste <strong>for</strong> truete arter i norge 1998.- DN-rapport 1999-4. Barskog i Øst-Norge. Utkast til <strong>verneplan</strong>. Fase II.- Framstad, E., Økland, B., Bendiksen, E., Bakkestuen, V., Blom, H. & Brandrud, T.E.2002. Evaluering av skogvernet i Norge. – NINA Fagrapport 54: 1-146.- Framstad, E., Økland, B., Bendiksen, E., Bakkestuen, V., Blom, H. & Brandrud, T.E.2003. Liste over prioriterte mangler ved skogvernet i Norge. – NINA Oppdragsmelding769. 9 sider.- Gaarder, G., Holien, H., Håpnes, A. og Tønsberg T. 1998. Boreal regnskog i Midt-Norge. DN-rapport 1997-2.- Gaarder, G. 1997. Siste Sjanse. Huldrestry og andre kryptogamer i fuktige gran<strong>skoger</strong> isørlige deler av Oppland. NOA-rapport 1997-1.- Haugset, T. og Whist, C.M. 1997. Siste Sjanse. Vernmeverdige bar<strong>skoger</strong> i Vestfoprldog Vest-Agder. NOA-Rapport 1997-2.- Haugset, T., Alfredsen, G. og Lie, M.H. 1996. Nøkkelbiotoper og artsmangfold i skog.Siste Sjanse.- Lindblad, I. 1996. Skogområder i Øst-Norge registrert av Siste Sjanse. NOA-Rapport1996-1.- Løvdal, I., Heggland, A., Gaarder, G., Røsok, Ø., Hjermann, D. & Blindheim, T. 2001.Siste sjanse-metoden. En systematisk gjennomgang av prinsipper og fagligbegreunnelse.- NIJOS-rapport 2/2002. Arealtall <strong>for</strong> boreal regnskog i Norge.- NIJOS 1999. SKOG 2000. Statistikk over skog<strong>for</strong>hold og –ressurser i Norge.- Norskog-rapport 2002-1. Landskapsøkologi i boreal skog.- St.meld. nr. 17 (1998-1999). Verdiskaping og miljø – muligheter i skogsektoren.- St.meld. nr. 24 (2000-2001). Regjeringens miljøvernpolitikk og rikets miljøtilstand.- St.meld. nr. 25 (2002-2003). Regjeringens miljøvernpolitikk og rikets miljøtilstand.- http://www.fylkesmann.no/- http://www.natur<strong>for</strong>valtning.no/- http://www.nijos.no/- http://www.nina.no/- http://www.nisk.no/- http://odin.dep.no/md/37
Tidligere WWF- utgivelser2004• <strong>WWFs</strong> <strong>verneplan</strong> <strong>for</strong> å bevare Norges fantastiske skognatur• The Barents Sea cod – The last of the large cod stocks• Vanndirektivet – et miljøløft med startvansker• Gaupejakta – <strong>for</strong>valtningen bommer igjen• Biologisk mangfold – det levende grunnlaget <strong>for</strong> fattigdomsbekjempelse2003• Defensiv norsk miljøpolitikk – i og uten<strong>for</strong> EØS• The Barents Sea Ecoregion – A biodiversity assessment• En framtid <strong>for</strong> villreinen – en framtid <strong>for</strong> fjellet• Food <strong>for</strong> Thought: the Use of Marine Resources in fish Feed• Barentshavet – et hav av muligheter…. og trusler• Levende <strong>skoger</strong> - naturarv <strong>for</strong> framtida• Gaupa – færre og færre2002•••••Clean conscience consumption of seafoodMiljømerker <strong>for</strong> sjømat - en oppsummering av miljømerker og miljøstyringssystemer<strong>for</strong> fiskerier- og havbruksprodukterParticularly Sensitive Sea Areas (PSSA) i BarentshavetEUs habitatdirektivStatsskog bygger “miljøhyttetun” som mangler miljøinnhold ved Lemonsjøen2001• The Status of Wild Atlantic Salmon: A River by River Assessment2000• Forest policy situation in Norway – mai 2000• Registreringer av hogster i Nidarå Tømmersalslag• Registreringer av nøkkelbiotoper <strong>for</strong> Borregaard Skoger AS.38