Gjennom enoldefars brillerjahn otto johansenTo kontrastverdener■ Jeg opplever for tiden to diametralt motsatte verdener,to menneskelige og samfunnsmessige kontraster såstore at det er vanskelig å ta det helt inn over seg. Den eneverden er min egen lille. Vi er en storfamilie på snart 26personer som når vår internasjonale ballettdansersønn nåvender hjem etter snart tyve års utlendighet, bor innenforen drøy halvtimes biltur fra hverandre. Det gir en nærkontaktsom jeg ellers bare finner i de latinske og slaviskesamfunn jeg kjenner. Besteforeldre og barnebarn møtesstadig til gjensidig glede, og mellomgenerasjonen støtterhverandre på en måte som er både rørende og praktisk.■ Men jeg opplever også det nære og menneskelige i ”landsbyen”i Drøbak der jeg har mitt lille skipperhus. Alle kjennerhverandre og følger med i hverandres liv uten at det følesplagsomt. Nesten alle er på talefot med hverandre og utvekslersynspunkter på det meste, fra banale værbetraktningertil dype filosofiske funderinger. Vi lever i den del av Drøbaksom fortsatt har småbyen over seg og ikke er blitt Oslo-Syd.■ I denne småby i småbyen bor det en elskverdig og dannetmann på 81 år. Rudi er hans navn; vi er selvsagt påfornavn. Han er tysk av opprinnelse, en høyt kvalifisertinstrumentmaker. Men da synet begynte å svikte, ga hanseg på amatørgartneri. Ikke bare er hans egen have somligger ut mot vår gate, full av vekster som han har planlagtslik at det er blomster hele sommerhalvåret. Han har ogsåbeplantet en branntomt som det er bestemt skal ligge åpen.Den er som en edens have i farver og dufter. Og dessutensørger Rudi for alt som heter blomster i båthavna, og det eri seg selv en jobb som kunne kreve et par kommuneansatte.Reis 2, betal for 13 ukers cruise i Middelhavet fra KUN kr 35.500 for 2 personerSøndag 29. oktober til søndag 19. november 2006Fred. Olsen Travel AS kan i samarbeid medFred. Olsen Cruise Lines, tilby et opplevelsesriktcruise til meget reduserte priser.Spania, Sardinia, Malta, Libya, Hellas…høydepunktene er mange.Vi seiler fra Southampton og tar dere med til den ene spennende destinasjonenetter den andre; Cartagena, Cagliari, Valletta, Tripoli, Benghazi, Piraeus, Katakolon,Catania, Gibraltar og La Coruna. Bli med på noen av våre mange utflukter og gjørdeg kjent med historie og kultur. Med Fred. Olsen føler du deg hjemme i hele verden.Alt dette gjør Rudi uten noen som helst fortjeneste. Hanelsker blomster og han liker å gjøre sine medmenneskerlykkelige. Dessuten ser jeg ham stadig trillende på et barnebarn.Som seg hør og bør bor hans døtre også i umiddelbarnærhet. Generasjonene hjelper og støtter hverandre.■ Kontrasten har jeg opplevd i både Berlin og Oslo. Deter ensomme eldre som ikke har noen familie i nærheten,ja, kanskje ikke har noen nære slektinger i det heletatt. De blir gjerne glemt, og vi får stadig se velferdssamfunnetsbaksider ved at mennesker ligger døde imånedsvis før noen oppdager det. Det er uverdig.■ Men jeg har også observert hvordan gamle mennesker,som har sine barn i nærheten, blir ”satt bort”, slik manellers privatiserer de fleste sosiale tjenester i vårt nyliberalesamfunn. Barna er midt i livet og midt i karrieren og harikke tid til å se til sine foreldre. Så leier de folk til å besøkedem, gå tur med dem som man går tur med en hund, osv.,osv. Det er greit nok, men vitner om et iskaldt samfunn.■ Men jeg hører også om enda verre saker. I et tilfellehavnet en eldre mann på sykehus. Barna trodde det varslutten og kvittet seg med det meste av inventaret og skulleselge leiligheten. Da mannen mot alle odds ble frisk ogskulle hjem, var det ikke lenger noe hjem. I et annet tilfelleble en eldre dame umyndiggjort og leiligheten stengt,til tross for at hun fortsatt var klar i hodet og kunne haoverkommet sin fysiske skrøpelighet med litt hjelp.■ Når de gamle plasseres på omsorgshjem eller detleies inn folk til å ta seg av dem hjemme, hender detofte at de blir systematisk utplyndret. De fleste sosialarbeidereer ansvarsfulle og pålitelige; det måunderstrekes. Men systemet innbyr til lureriog svindel. Kontanter, smykker og kunst forsvinner,eller omsorgspersonell sørger for atde gamle testamenterer dem det meste.■ Dette skjer i alle moderne samfunn. I DerSpiegel leste jeg nylig hvordan omsorgspersoneri den lille byen Kummerfeld i Schleswig-Holsteinhadde loppet noen eldre for gård og grunn, mendet var ikke noe myndighetene eller rettsapparatetkunne gjøre med det. Papirene var tilsynelatendei orden, og så viste det seg at også de politiskeansvarlige hadde nytt godt av transaksjonene.■ Jeg tror ikke at slikt ikke kan forekommei en småby og på et lite sted. Men der avstandeneer mindre og de menneskelige kontakternære, er muligheten større for at man kan få enalderdom i verdighet og med menneskelig varmeog omsorg. På en foredragsturne i Oppland ogHedemark så jeg hvor bra mange lokalsamfunnhadde sørget for sine gamle. Jeg ville heller aldresog dø der enn i en av Oslos jappestyrte bydeler. SENIOR 2/06
Kjerringamot strømmensidsel mørckVennetjeneste■ Vennetjeneste har en positivt klang for alle. Selvsagt stillerman opp for venner, og tar selv i mot hjelp, når det ermulig. Dette er et godt gjensidighetsprinsipp - en gang deg,en annen gang meg. Og skulle man aldri trenge hjelp, neivel, da har man vært usedvanlig heldig.■ Men nå har etter hvert begrepet vennetjeneste også fått etannet innhold, det er i ferd med å bli en betalt tjeneste - densuges opp av kommersen som så mye annet. Vi setter somkjent prislapp på alt fra fødsel til død, og vennlig omsorg eren sterkt voksende bransje i privat sektor.■ I dag har Norge over 1500 milliarder kroner i Oljefondet.Men de som forvalter dette enorme spleiselaget vil likevelikke betale det nødvendige for å gi omsorg til dem somtrenger det. I forbindelse med Oljefondet er det mye vakkertsnakk om hensynet til kommende generasjoner, men mindreom hensynet til de nålevende. Og gamle og syke er jo ikkeblant dem som står mest på barrikadene og driver aggressivlobbyvirksomhet.■ Vi kjenner uttrykket ”fra vugge til grav”. men i vår teknifisertetid er det mer relevant å si ”fra kuvøse til respira-tor.” Vi har høy levestandard og høy levealder i Norge, oger stolte av det. Men vi har mindre grunn til å være stolteav livsstandarden, av hvordan samfunnet legger til rettefor at livet også skal ha kvalitet – så lenge det er liv. Norgeog store deler av verden styres av en markedsøkonomi sombetyr stadig større overskudd av varer og tjenester (forden som kan betale), og tilsvarende mindre overskudd påomsorg for mennesker og miljø.■ Jo da, det offentlige støtter halvhjertet opp med omsorg- for eksempel i form av hjemmehjelpere. De løper fra dørtil dør – en time her, en time der - og gulvene blir vasket ogvinduene pusset. Men det blir ingen hyggelig prat ved kaffebordetog ingen spasertur i parken. Og derfor står det privatenæringsliv klart med sine tilbud: Et vennlig menneskesom både drikker kaffe og går tur - mot solid timebetaling.En helt ny vennetjeneste.■ Kan våre pengeforvaltere forklare oss hvorfordet må være sånn? Ikke skyld på inflasjon igjen,det er bare et skalkeskjul. Prioritering heter det! SENIOR 3/06