Det store pensjonistVed å bruke en målestav som krymper gjør staten detulønnsomt for seniorer å spare til alderdommen.I et intervju med pensjonertskattedirektør,Erling Ree Pedersen,under overskriften”Det store prensjonistranet”i februarutgavenav Senior gisen god beskrivelse aven rekke urimeligeskattemessige byrder for pensjonister.Imidlertid er det ett helt essensielt forholdsom ikke er tatt med i intervjuet.Det er det vil jeg belyse i denne artikkelen,for derved å gjøre saken komplett.En målestav som krymperLa oss ta for oss en tenkt person, Olsen.Han er 180 cm høy. La oss nå anta athan et år måler høyden sin ved brukat en målestav som stadig krymper.I løpet av året krymper den 2 %. Davil Olsens målinger vise at han harvokst ca. 3,6 cm i løpet av året. Hanvet samtidig at han har sluttet å voksefor lenge siden. Anta nå at alle måleinnretningeri verden av en aller annengrunn var innrettet på samme måte somOlsens krympende målestav. Så kanvi spørre: Ville noen da påstå at Olsenhadde vokst 3,6 cm i løpet av året?Svaret er definitivt nei. Årsaken til atdette ville være så selvfølgelig for alle erat vi nå diskuterer noe som ligger innenforfysikken. Og fysikken er en eksaktvitenskap. Skattepolitikk er derimotlangt fra noen eksakt vitenskap. I skattepolitikkenbruker man et grunnleggendeprinsipp som er identisk med å målepersoners vekst ved bruk av målestaversom krymper. Verdien av en krone erikke konstant. Den reduseres vanligvis.Resultatet er at man bruker som grunnlagfor skatteberegning en kapitalinntektsom er mye høyere enn den virkelige inntekten,hvilket resulterer i en skatt somer mye høyere enn den er ment å være.Et regneeksempelLa oss betrakte 100 kr. av Olsens sparepenger,som han har i banken. Viantar at inflasjonen et gitt år er 2 % ogat han har en rente på 3 %. Da er denkapitalinntekten som blir registrert avskattemyndighetene 3 kr. Men måling ergjort med ”en målestav som krymper”.Hvis vi måler inntekten med en måleenhetsom er konstant, vil vi finne athans reelle inntekt er ikke mer enn ca. 1kr. Den registrerte inntekten er altså 3ganger større enn den reelle inntekten.Skatteprosenten for renteinntekt er 28%. Dette gir en skatt på 0,84 kr. Ved åmåle den mot hans reelle inntekt, finnervi at den reelle skatteprosenten er 84 %.Formuesskattens bidragSå langt er bare halve regnestykket gjennomgått.Den andre halvdelen gjelderformuesskatten (som er godt omtalti intervjuet med Ree Pedersen). Ogsådenne delen av regnestykket forsterkesav det forholdet som er påpekt ovenfor.La oss betrakte 100 kr., valgt ut fraden delen av Olsens sparepenger somoverstiger 540 000 kr. Av dette beløpetArveavgiften – den siste hilsen fra sta- Det burde foretas en inngående analyse av hvem som betalerarveavgift her i landet, mener tidligere skattedirektør Erling Ree-Pedersen.Da ville man antagelig få en bekreftelse på at det ikke er desåkalte rike som betaler det meste.Bondevik-regjeringen ville doble fribeløpetfra 250 000 kroner til 500 000 kroner.Det var et betimelig forslag, på linjemed tilrådinger fra både Arveavgiftsutvalgeti 2000 og Skauge- utvalget(skattereformen) i 2003. Stoltenbergregjeringenstrøk denne økningen ifribeløpet og lot det være som det er.- Det er beklagelig fordi det rammer denlille mann med relativt små formuer,mener Erling Ree-Pedersen. Han ser detsom et nytt eksempel på tendensen til å2 SENIOR 3/06
økonoministranet – Del IImå han ved 2005-ligningen betale enformuesskatt på 1,1 %, altså 1,1 kr.Formuesskatten for dette beløpet eraltså 110 % av reell kapitalinntekt.Summen av rente- og formuesskattfor Olsens 100 kr. er altså194 % av reell kapitalinntekt!Hvis vi ser bort fra bunnfradraget, finnervi at formuesskatten, i likhet medskatten på renteinntekt, også er omvendtprogressiv i forhold til avkastningen.Den øker altså med synkende renteverdi.Hvis Olsen skulle være så heldig å få såhøy bankrente som 4,5 % (urealistisk),kommer han så vidt under 100 % totalskatt på den reelle kapitalinntekten.Økning av skatten på kapitalinntektSkatteivrige politikere snakker til stadighetom at skatten på kapitalinntekt erlavere enn skatten på arbeidsinntekt (noesom er fullstendig feil), og derfor børøkes. Ved siste skattereform gjorde denettopp dette. De økte skatten på aksjeutbytte.De nye skattereglene på dettepunktet er litt komplekse, men grovtkan vi si at de har øket den nominelleskatteprosenten fra 28 % til 48 %. Enbegrunnelse for dette var at mange personerdriver en form for skattesnyteri,der inntekt kamufleres som aksjeutbytte,med skattereduksjon som følge. Til detteer det å si at det er vel og bra å prøve åkomme denne formen for skattesnyteritil livs. Men den løsningen som er valgthar gjort situasjonen enda verre for småsparerne.Tidligere kunne pensjonistersette noe av sin oppsparte kapital i aksjerfor å ha mulighet til større gevinst enni banken (men med en risiko som ertvilsom business i denne alderen). Etterøkningen av skatt på aksjeutbytte erden potensielle gevinsten blitt så litenat den ikke rettferdiggjør risikoen. Også står man igjen med spareformer medlav risiko, der den reelle skatteprosentenvanligvis er større enn 100 %.FAKTASkatteprosenten for bankrenterer omvendt progressiv (øker medsynkende rente), hvilket er i stridmed alle vanlige intensjoner i skattepolitikken.Ved en inflasjonpå 2 % får vi dette resultatet:• Rente på 4 % gir: Reellskatteprosent på 56 %• Rente på 2,1 % gir: Reellskatteprosent på 588 % (!)• Rente på 2 %: Uendeligstor reell skatteprosent• Rente på 1 % gir: En negativreell skatteprosent (Man haret reelt tap før skatt, menmå likevel betale skatt).Legg her spesielt merke til detre nederste linjene! Det somstår her er ikke trykkfeil, og girabsolutt grunn til refleksjoner.Verst for <strong>senioren</strong>eMisforholdet slår verst ut for <strong>senioren</strong>e,de som har nedbetalt boliglånetog sparer til sin alderdom. Den reelleskatten på kapitalinntekt for disse ervanligvis over 100 %. Dette medførerat sparing til alderdommen er noksåhåpløst. Sparepengene spises opp avskatt. Og det er fullstendig uakseptabeltat den reelle skatteprosenten erhøyere jo lavere avkastning man harpå sparepengene. Det finnes bare énfornuftig løsning på problemet, og somvi bør oppfordre politikerne til å gjennomføre:Trekk inflasjonen fra kapitalinntektenfør skatt beregnes! Detville være det samme som å begynne åbruke en målestav som ikke krymper.Tekst: ole øren, dr.scient.ra statenTidligereskattedirektørErling Ree-Pedersener kritisktil hvordanpensjonistenebeskattes.avsile myggen, men sluke kamelen.–Jeg tror – dessverre – at en av hovedgrunnenetil den langsomme, menmålbevisste skjerpelse av pensjonistbeskatningen– som nå har pågått gjennomflere tiår – er at departement og lovgiverhar observert at denne skattytergruppentross alt har øket sine formuer, sier Ree-Pedersen. Det skjer ved forsiktig forbruk,nedbetaling av boliglån og ved å settepenger på bok, til trygging mot uforutsetteøkonomiske påkjenninger. Slikvar tidligere generasjoner innstilt. Menmed det skatteregimet vi nå har fått, kanslike holdninger fort endre seg. Jeg trorpolitikerne vil gjøre klokt i å ta pensjonistbeskatningenopp til en mer seriøs oggrundig vurdering enn de hittil har gjort.Tekst: dag bredalSENIOR 3/063