PILEGRIMSSPOR - Pilegrim.info
PILEGRIMSSPOR - Pilegrim.info
PILEGRIMSSPOR - Pilegrim.info
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>PILEGRIMSSPOR</strong><br />
HELLIGE REISER I FORTID OG NÅTID<br />
På spor av pilegrimen i gamle Oslo<br />
Av Eivind Luthen<br />
I over hundre år har arkeologer<br />
gravd i byen under Ekebergsåsen.<br />
Området i Gamlebyen er<br />
Nordens største sammenhengende<br />
bevarte ruinområde fra<br />
middelalderen. Lag på lag av<br />
rester etter bybranner, trelagte<br />
gateløp, hustufter og skip er<br />
avdekket. Og ruiner etter seks<br />
kirker, tre klostre og to katedraler,<br />
de to siste var viktige<br />
valfartsmål for hele Østlandet.<br />
Oslo Hospital<br />
I Gamlebyen finner vi bl. a. Hospitalkirken,<br />
byens eldste sykehus<br />
fra 1794. Det ligger på tomten<br />
til Fransiskuseklosteret fra omkring<br />
1300. I dag har det en direkte<br />
fortsettelse i Oslo Hospital.<br />
Hospitalets kirke er blitt bydelskirke<br />
under navnet Gamlebyen<br />
kirke. Det er spennende å tenke<br />
på at Oslo Hospital har sin opprinnelse<br />
i St Fransikus, en av<br />
middelalderens mest markante<br />
pilegrimer.<br />
Clemenskirken<br />
I ruinparken ligger de restaurerte<br />
ruinene av Clemenskirken<br />
fra 1100-tallet med Norges eldste<br />
kirkegård. På 1970-tallet ble<br />
motorveien lagt rett over Clemenskirken<br />
og man måtte nærmest<br />
krype under store betongkar for å<br />
komme til det gamle helligstedet<br />
som lå glemt og forsøplet i 25<br />
år. Men i 1995 ble betongbroen<br />
sprengt vekk, veien forsvant og<br />
himmelen kom til syne igjen.<br />
Omkring ruinene er det i dag<br />
opparbeidet en park og den gamle<br />
kystlinjen fra middelalderen<br />
er markert med et vannspeil.<br />
Det gir parkområdet kvalitet og<br />
særpreg. Ved gangbroen ligger<br />
Saxegården fra år 1800, men<br />
eiendommen er omtalt allerede i<br />
1334. Deler av kjelleren stammer<br />
fra middelalderen. Her lå det en<br />
skytningstue, dvs. vertshus som<br />
sikkert fikk besøk av tørste og<br />
sultne pilegrimer.<br />
Håkon V Magnusson<br />
Vi fortsetter ned til ruinene av<br />
Mariakirken. Med sine to monumentale<br />
tårn og en vestfasade<br />
som bare var sju meter smalere<br />
enn Nidarosdomen, ruvet Mariakirken<br />
i bybildet. Mariakirken<br />
var kongskirke og ble bygget<br />
ut under Håkon V Magnusson<br />
(1299 -1317). Da kirken sto ferdig<br />
omkring 1300, var den landets<br />
tredje største. Kong Håkon<br />
var opptatt av å ta vare på pilegrimene<br />
og påbød at det bl.a.<br />
skulle reises overnattingssteder<br />
(tavernaer) langs hovedveiene til<br />
Nidaros.<br />
Clemenskirken<br />
Illustrasjonen er fra boka “Middelalderbyen i Oslo”, gjengitt med tillatelse fra illustratøren Karl-Fredrik Keller<br />
Til Mariakirkens relikviesamling<br />
hørte ett av fingerleddene til<br />
den nylig kanoniserte Ludvig IX<br />
og en tagg av Kristi tornekrone<br />
holdt av to forgylte engler. I middelalderen<br />
utgjorde tornekronen<br />
og de øvrige relikviene fra Jesu<br />
lidelseshistorie kristenhetens<br />
helligste gjenstander og ble ofte<br />
betalt med enorme summer.<br />
Selv om kildene ikke sier mye<br />
om valfarten til Mariakirken, har<br />
kirken hatt mange besøkende,<br />
særlig på spesielle høytidsdager.<br />
Den kongelige relikviesamlingen<br />
må ha virket som en magnet<br />
på pilegrimene.<br />
Da kongen døde 8. mai 1319,<br />
ble han gravlagt i Mariakirken.<br />
Hele Oslo sørget, og det fortelles<br />
at det skjedde flere mirakler ved<br />
hans båre. En mann som hadde<br />
fått liktorner ble helbredet da<br />
han berørte likkledet tre ganger,<br />
en mann med klumpfot ble frisk<br />
da han kom til å nyse idet han<br />
passerte kongens båre. Det var<br />
ikke merkelig at det ble ymtet<br />
om at kongen hadde vært en<br />
hellig mann. Og det fortelles at<br />
lysene brant på “hellig Håkons<br />
alter” gjennom lange tider. Det<br />
hender at lysene brenner ennå,<br />
jeg har av og til sett nedbrente<br />
telys på marmorplaten der kongens<br />
grav lå i århundrer. Nå har<br />
de jordiske restene blitt flyttet til<br />
Akershus festning.<br />
Hallvardskirken<br />
Fra Mariakirken tar vi opp til<br />
Hallvardskirken, eller det som<br />
er igjen av den. En gang var<br />
disse puslete ruinene Østlandets<br />
hovedhelligdom og katedralen<br />
må ha ruvet over den<br />
beskjedne byen som et berg. Her<br />
sto sølvskrinet med St Hallvards<br />
levninger, Oslo bys skytshelgen,<br />
bak alteret. Hit strømmet<br />
pilegrimer fra hele landsdelen,<br />
noen kom hit i ens ærend, andre<br />
var på vei til Trondheim.<br />
Katedralen ble påbegynt i første<br />
halvdel av 1100-tallet av korsfarerkongen<br />
Sigurd Jorsalfarer.<br />
Ifølge Snorre ble ”kongen selv<br />
gravlagt i steinveggen utenfor<br />
koret på sørsiden” da han døde i<br />
1130. Flere andre kongelige ble<br />
også gravlagt i Hallvardkirken;<br />
Magnus Blinde i 1139, Inge<br />
Krokrygg i 1161, Orm Kongsbror<br />
i 1184 og kongssønnen<br />
Håkon Unge i 1257. Dessuten<br />
fikk flere biskoper og andre stormenn<br />
sin siste hvilested inne i<br />
kirken.<br />
Med sin spesielle arkitektur<br />
skilte Hallvardskirken seg fra<br />
de andre store katedralene fra<br />
samme periode. Mens man i<br />
Trondheim, Bergen og Stavanger<br />
var påvirket av impulser<br />
vestfra, hentet byggherrene i<br />
Oslo ideer fra Lund. Kirken<br />
fikk både langskip, sideskip og<br />
tverrskip, slik man hadde begynt<br />
å bygge sørover i Europa.<br />
Da kirken sto ferdig var den den<br />
nest største i landet, Oslos første<br />
katedral skulle bli et forbilde for<br />
senere kirkearkitektur i Norge.<br />
Det kan vi fremdeles se i Gamle<br />
Aker kirke, Nikolaikirken på<br />
Hadeland og domkirkeruinene<br />
på Hamar.<br />
Oslo bispegård<br />
På nordsiden av ruinene fra St.<br />
Hallvardskirken finner vi Oslo<br />
bispegård. Bispegården ble bygget<br />
delvis over Olavsklosteret.<br />
Noen av rommene er bevart,<br />
blant annet sakristiet. Her har<br />
nok mang en pilegrim skriftet.<br />
Bispegården ble oppført i 1883-<br />
94 i nygotikk og byr på interessante<br />
detaljer; medaljonger med<br />
Oslos byvåpen med en Kristuslignende<br />
Hallvard, og en biskop.<br />
I kjelleren er det bevart noen<br />
hvelvede rom som brukes til<br />
foredrag og konserter. Det finnes<br />
også en og annen murrest fra<br />
1300-tallet, samt dører og vindusåpninger<br />
i gotiske former<br />
Olavsklosteret ble grunnlagt i<br />
1239 av dominikanerne og lå<br />
vegg i vegg med<br />
Hallvardskatedralen. Det var<br />
helt vanlig at det ble bygget et<br />
dominikanerkloster i tilslutning<br />
til byens katedral. Dominikanerne,<br />
de ble også kalt predikebrødre,<br />
la sterk vekt på lesning<br />
og studier, derfor fungerte klostrene<br />
gjerne som læreseter.<br />
Nord for Olavsklosteret lå Korskirken<br />
og det er ennå er murrester<br />
igjen av den. Etter kildene<br />
å dømme var det byens yngste<br />
kirke, antagelig reist omkring<br />
1250. Som navnet sier var den<br />
viet til korset. Vest for Hallvardskatedralen<br />
lå bispeborgen.<br />
Her har man bl. a. funnet<br />
et pilegrimsmerke fra Vadstena.<br />
Om dette merket kunne snakke,<br />
hvilken gripende reiseberetning<br />
hadde vi ikke kunne få del i?<br />
St. Jørgens hospital<br />
Fra ulike kilder vet vi at det i<br />
middelalderen også fantes et<br />
hospital for spedalske med kirke<br />
og kirkegård, nemlig Laurentiushospitlaet<br />
eller Lavranshospitalet.<br />
Det ble også kalt St. Jørgens<br />
hospital.<br />
Hospitalet var ikke det vi i dag<br />
forbinder med et hospital, de<br />
syke knapt fikk noen behandling.<br />
Det var trolig en egen kirke og<br />
kirkegård, opprettet av kirken<br />
som tilholdssted for spedalske.<br />
Sykdom ble ansett som resultat<br />
av begåtte synder, og behandlingen<br />
var bot og bønn om hjelp<br />
fra helgener. Folk var klar over<br />
smittefaren, og de spedalske ble<br />
derfor isolert og måtte bære en<br />
egen drakt.<br />
Bygningene var antagelig reist<br />
i tre og det er ikke funnet spor<br />
av dem. Men utgravninger har<br />
avdekket en del skjellettrester<br />
i hagen til St. Hallvards aldersog<br />
sykehjem. <strong>Pilegrim</strong>sveien fra<br />
Gamlebyen mot Galgeberg er<br />
lagt utenfor aldershjemmet.<br />
Mikaelskirken på berget<br />
Gamle Aker kirke er Oslo eneste<br />
bevarte middelalderkirke og ligger<br />
vakkert til på en høyde. I dag<br />
ligger den omsluttet av det moderne<br />
Oslo, men inntil midten<br />
av 1800-tallet lå den landlig til<br />
utenfor byen ved et gammelt<br />
20 21<br />
Mariakirken<br />
Illustrasjonen er fra boka “Middelalderbyen i Oslo”, gjengitt med tillatelse fra illustratøren Karl-Fredrik Keller<br />
veikryss. Øst for kirken lå det<br />
nederste vadestedet over Akerselva,<br />
før det på 1600-tallet ble<br />
bygget permanent bro over elva<br />
ved Vaterland. Forbildet for<br />
Gamle Aker kirke er Hallvardskatedralen<br />
og Hamarkatedralen.<br />
Kirken har basilikalt skip, det vil<br />
si at skipet har et midtskip som<br />
hever seg over de smalere og la-<br />
vere sideskipene. Midtskipet har<br />
vinduer øverst som slipper lyset<br />
direkte inn.. Kirken er preget av<br />
stramme linjer og førsteklasses<br />
steinhåndverk. Kirken har blitt<br />
skadet av brann og det ingenting<br />
igjen fra middelalderens<br />
kirkeutstyr. <strong>Pilegrim</strong>sruten fra<br />
Tønsberg passerer Gamle Aker<br />
kirke.<br />
<strong>PILEGRIMSSPOR</strong><br />
HELLIGE REISER I FORTID OG NÅTID<br />
En mann som hadde fått liktorner ble helbredet<br />
da han berørte likkledet tre ganger, en mann<br />
med klumpfot ble frisk da han kom til å nyse idet<br />
han passerte kongens båre.