en ressurs i sosialfaglig arbeid? - Nova
en ressurs i sosialfaglig arbeid? - Nova
en ressurs i sosialfaglig arbeid? - Nova
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Sam<strong>arbeid</strong> mellom off<strong>en</strong>tlige tj<strong>en</strong>ester ogaktivitetsbaserte, frivillige organisasjoner;<strong>en</strong> <strong>ressurs</strong> i <strong>sosialfaglig</strong> <strong>arbeid</strong>?GUNN STRAND HUTCHINSON 1)JOHANS TVEIT SANDVIN 2)FRODE BJØRGO 3)PER OLAV JOHANSEN 4)1,2Universitetet i Nordland, 3 Handelshøgskol<strong>en</strong> i Bodø, 4 Utekontakt<strong>en</strong> i AlstahaugkommuneArtikkel<strong>en</strong> diskuterer sam<strong>arbeid</strong> mellom off<strong>en</strong>tlige, <strong>sosialfaglig</strong>e tj<strong>en</strong>ester ogaktivitetsbaserte organisasjoner i forebygg<strong>en</strong>de ungdoms<strong>arbeid</strong>. Datamaterialeter fra et kommunalt utviklingsprosjekt hvor bakgrunn<strong>en</strong> var at utekontakt<strong>en</strong>hadde registrert et øk<strong>en</strong>de antall ungdommer som ble oppfattet som å stå i farefor å utvikle sosiale problemer. I artikkel<strong>en</strong> drøftes om frivillige organisasjoner,ut<strong>en</strong> ambisjoner om sosial <strong>en</strong>dring, kan bidra i off<strong>en</strong>tlig <strong>sosialfaglig</strong> <strong>arbeid</strong> medå forebygge marginalisering av ungdom. Hva kj<strong>en</strong>netegner slikt sam<strong>arbeid</strong> somlykkes?Resultat<strong>en</strong>e fra prosjektet indikerer at mangel på aktivitetskompetanse er <strong>en</strong>barriere for deltakelse i organisasjoner. Aktivitetsbaserte frivillige organisasjonerkan, under visse betingelser, repres<strong>en</strong>tere <strong>en</strong> pot<strong>en</strong>siell <strong>ressurs</strong> i forebygg<strong>en</strong>deungdoms<strong>arbeid</strong>, ikke som et supplem<strong>en</strong>t til det off<strong>en</strong>tlige, m<strong>en</strong> som bidrag i etkomplem<strong>en</strong>tært sam<strong>arbeid</strong> med det off<strong>en</strong>tlige.Mange frykter at frivillighet<strong>en</strong>s <strong>en</strong>dring fra verdibaserte folkebevegelsertil medlemsbaserte ar<strong>en</strong>aer for selvrealisering skal svekke organisasjon<strong>en</strong>esevne til å virke sosialt integrer<strong>en</strong>de. Mye tyder på at de får rett.De aktivitetsbaserte frivillige organisasjon<strong>en</strong>es rekruttering bidrar nå til å forsterke,snarere <strong>en</strong>n å redusere, sosiale forskjeller (Wollebæk og Sivesind 2010). Dette kanvanskeliggjøre sam<strong>arbeid</strong>et mellom disse aktivitetsbaserte organisasjon<strong>en</strong>e og<strong>sosialfaglig</strong>e tj<strong>en</strong>ester da forskjell<strong>en</strong>e i formål og funksjon kan bli for stor. SamtidigTIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNING 2013, 13(1):31–48
32 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGunderstreker <strong>en</strong> voks<strong>en</strong>de m<strong>en</strong>gde off<strong>en</strong>tlige styringsdokum<strong>en</strong>ter betydning<strong>en</strong> av<strong>en</strong> allianse mellom frivillighet og off<strong>en</strong>tlige tj<strong>en</strong>ester dersom dag<strong>en</strong>s samfunnsproblemerskal løses. Disse ulike utviklingstrekk<strong>en</strong>e ser ut til å være på kollisjonskurs.Eller er det <strong>en</strong> forhastet konklusjon?I d<strong>en</strong>ne artikkel<strong>en</strong> vil vi argum<strong>en</strong>tere for at ulikhet<strong>en</strong>e mellom part<strong>en</strong>e ermer et aktivum <strong>en</strong>n et hinder for sam<strong>arbeid</strong> i <strong>arbeid</strong> med å forebygge marginaliseringblant ungdom. En slik komplem<strong>en</strong>tær relasjon erstatter <strong>en</strong> tradisjonellsupplem<strong>en</strong>tær relasjon, noe som også øker motivet for samhandling. Videredrøfter artikkel<strong>en</strong> om ikke organisasjon<strong>en</strong>es avideologiserte karakter kan betraktessom <strong>en</strong> <strong>ressurs</strong> i et slikt sam<strong>arbeid</strong>. Ved at for<strong>en</strong>ing<strong>en</strong>e framstår som naturligear<strong>en</strong>aer for deltakelse, hvor aktivitet<strong>en</strong> er et mål i seg selv framfor et middel forandre målsetninger, tilfører organisasjon<strong>en</strong>e kvaliteter som det off<strong>en</strong>tlige mangler.Dette reduserer ikke behovet for off<strong>en</strong>tlig <strong>sosialfaglig</strong> innsats, m<strong>en</strong> utvider snareredets muligheter og virkefelt.Utgangspunktet for artikkel<strong>en</strong> er et sam<strong>arbeid</strong> mellom <strong>en</strong> kommunalutekontakt og flere aktivitetsbaserte, frivillige organisasjoner. Sam<strong>arbeid</strong>et var etresultat av et forsknings- og utviklingsprosjekt knyttet til forebygg<strong>en</strong>de ungdoms<strong>arbeid</strong>i <strong>en</strong> kommune på Helgelandskyst<strong>en</strong>. Bakgrunn<strong>en</strong> for prosjektet var atutekontakt<strong>en</strong> i kommun<strong>en</strong> hadde registrert et øk<strong>en</strong>de antall ungdommer i alder<strong>en</strong>14 til 18 år som ble oppfattet å stå i fare for å utvikle sosiale problemer, m<strong>en</strong> somikke hadde kontakt med no<strong>en</strong> deler av tj<strong>en</strong>esteapparatet. Det gjaldt særligungdommer som hadde droppet ut av skol<strong>en</strong> ut<strong>en</strong> å være sysselsatt og som hellerikke deltok i organiserte aktiviteter. Mange hadde i tillegg lit<strong>en</strong> kontakt med andreungdommer i nærmiljøet, og tilbrakte store deler av døgnet hjemme for å chattepå nettet. Kommun<strong>en</strong> fryktet at flere av disse ungdomm<strong>en</strong>e s<strong>en</strong>ere ville inngå idet øk<strong>en</strong>de antallet ungdommer som søkte sosialhjelp og dermed også repres<strong>en</strong>tere<strong>en</strong> økonomisk utfordring for kommun<strong>en</strong>. Da fylkeskommun<strong>en</strong> invitertekommun<strong>en</strong>e til å utvikle og prøve ut innovative strategier i forbygg<strong>en</strong>de <strong>arbeid</strong>blant unge i , meldte kommun<strong>en</strong> straks sin interesse.Problemstilling<strong>en</strong> med ungdom som faller ut av skol<strong>en</strong> er ikke spesieltknyttet til d<strong>en</strong> aktuelle kommun<strong>en</strong>. I <strong>en</strong> ny nordisk rapport om unge mellom 15–24 år som verk<strong>en</strong> er i utdanning, <strong>arbeid</strong> eller opptr<strong>en</strong>ing, fremgår det at grupp<strong>en</strong>har økt og utgjør mellom fem og 10 pros<strong>en</strong>t av aldersgrupp<strong>en</strong> (Halvors<strong>en</strong>, Hans<strong>en</strong>og Tägtström 2012). I rapport<strong>en</strong> pekes det på at dette «unge ut<strong>en</strong>forskapet» kanbidra til at betydelige deler av <strong>en</strong> g<strong>en</strong>erasjon får svak eller ing<strong>en</strong> tilknytning til
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 33<strong>arbeid</strong>slivet i store deler av sitt voksne liv og at det kan lede til sosiale problemerog konflikter. Oppfølging av disse ungdomm<strong>en</strong>e er slik <strong>en</strong> stor utfordring forkommun<strong>en</strong>e. I prosjektet d<strong>en</strong>ne artikkel<strong>en</strong> bygger på, rettet mot ungdommer forå forebygge sosiale problemer, valgte kommun<strong>en</strong> å sam<strong>arbeid</strong>e med lokalefrivillige aktivitetsbaserte organisasjoner. Det er erfaring<strong>en</strong>e fra dette <strong>arbeid</strong> vi vilbeskrive og analysere i artikkel<strong>en</strong>. Vi spør: Hvordan kan frivillige organisasjoner,ut<strong>en</strong> ambisjoner om sosial <strong>en</strong>dring, bidra i off<strong>en</strong>tlig, <strong>sosialfaglig</strong> <strong>arbeid</strong> med å forebyggemarginalisering av ungdom? Hva kj<strong>en</strong>netegner slikt lokalt sam<strong>arbeid</strong> som lykkes?Vi vil drøfte erfaring<strong>en</strong>e som er gjort i prosjektet i relasjon til debatt<strong>en</strong> omoff<strong>en</strong>tlig–frivillig sam<strong>arbeid</strong> og starter derfor artikkel<strong>en</strong> med å pres<strong>en</strong>tere utredningerog forskning om dette temaet. Vi gjør så rede for forskningsdesign og datamaterialefor deretter å beskrive hovedstrategi<strong>en</strong> som ble valgt i prosjektet og deavveininger som lå bak. I analysedel<strong>en</strong> drøfter vi hvordan strategi<strong>en</strong> lyktes og hvavi kan lære av prosess<strong>en</strong>. Til sist diskuterer vi om det å sam<strong>arbeid</strong>e med organisasjonerhvor aktivitet<strong>en</strong> er målet, gir andre forutsetninger <strong>en</strong>n dersom aktivitet<strong>en</strong>først og fremst er et middel til å forebygge sosiale problemer.Sam<strong>arbeid</strong> mellom off<strong>en</strong>tlige tj<strong>en</strong>ester og frivilligeorganisasjonerEn rekke off<strong>en</strong>tlige styringsdokum<strong>en</strong>ter de siste 20 år peker på verdi<strong>en</strong> av sam<strong>arbeid</strong>mellom off<strong>en</strong>tlig sektor og frivillige organisasjoner for å styrke barn ogunges oppvekst- og levekår (NOU 1988:17, St.meld.nr. 29, 1992–93, St.meld.nr.37, 1992–93, NOU 2006:13, St.meld.nr. 39, 2006–2007). St.meld.nr. 39(2001–2002) peker også på d<strong>en</strong> betydning frivillige organisasjoner har for utviklingav demokratisk kompetanse og sosial kapital. Frivillig og lokalt barne- ogungdoms<strong>arbeid</strong> blir i melding<strong>en</strong> betegnet som nødv<strong>en</strong>dig for å sikre gode, tryggeog inkluder<strong>en</strong>de nærmiljø. Det vises til at deltakelse i lokale organisasjoner bidrartil utvikling av sosiale nettverk og utvikling av gj<strong>en</strong>sidig tillit.Samtidig er frivillighet<strong>en</strong> i <strong>en</strong>dring, i takt med det samfunn d<strong>en</strong> er <strong>en</strong> del av.D<strong>en</strong> voks<strong>en</strong>de frivillighetsforskning<strong>en</strong> peker særlig på to <strong>en</strong>dringsprosesser som harbetydning for relasjon<strong>en</strong> mellom off<strong>en</strong>tlig og frivillig sektor. På d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e sid<strong>en</strong> slåsdet fast at de tradisjonelle brede folkebevegels<strong>en</strong>e de siste tiår<strong>en</strong>e har tapt terr<strong>en</strong>g tilorganisasjoner som retter seg mot medlemm<strong>en</strong>es egne fritidsinteresser og behov(Gulbrands<strong>en</strong> og Ødegård 2011). Frivillig <strong>arbeid</strong> handler i dag like mye om nytelse
34 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGsom ytelse. M<strong>en</strong>s bestemor i sin ungdom strikket sokker til misjonsorganisasjon<strong>en</strong>sbasar, er barnebarnet med i D<strong>en</strong> Norske Turist-for<strong>en</strong>ing og får rabatter på sportsutstyrog hytteovernattinger. Frivillige organisasjoner er mer ori<strong>en</strong>tert mot å tilfredsstilleegne medlemmers behov <strong>en</strong>n mot å virkeliggjøre kollektive eller ideologiskemål (NOU 2006:13). Dette reflekterer <strong>en</strong> g<strong>en</strong>erell forvitring av kollektive verdierog økt grad av individualisme i samfunnet g<strong>en</strong>erelt (Wollebæk og Selle 2002,Lor<strong>en</strong>tz<strong>en</strong> 2004). I tillegg er organisasjonssamfunnet preget av øk<strong>en</strong>de forskjellerved at grupper som skårer lavt på mange levekårsområder i større grad står ut<strong>en</strong>fororganisasjon<strong>en</strong>e, også barn og ungdom (Wollebæk og Sivesind 2010). Organisasjon<strong>en</strong>ebidrar med andre ord til å forsterke, snarere <strong>en</strong>n å utjevne, forskjeller. Medutgangspunkt i de beskrevne utviklingstrekk er det relevant å spørre om disse<strong>en</strong>dring<strong>en</strong>e svekker organisasjon<strong>en</strong>es pot<strong>en</strong>sial som partnere i forebygg<strong>en</strong>de ogvelferdsfremm<strong>en</strong>de <strong>arbeid</strong>.På d<strong>en</strong> andre sid<strong>en</strong> ser vi <strong>en</strong> utvikling i retning av sterkere profesjonaliseringav frivillighet<strong>en</strong>. Forvaltning av sosiale tj<strong>en</strong>ester har i ulike velferdsstater værtpåvirket av ideologi<strong>en</strong> om begr<strong>en</strong>set off<strong>en</strong>tlig forvaltning som har dominert desiste 30 år. NPM (New Public Managm<strong>en</strong>t) skal sikre at gode og riktig tilpassedevelferdstj<strong>en</strong>ester leveres, m<strong>en</strong> det off<strong>en</strong>tlige skal ikke bestrebe seg på å levere demselv. Mange av leverandør<strong>en</strong>e i de europeiske velferdsstat<strong>en</strong>e er «non-profit» organisasjoner.Tankegang<strong>en</strong> er at myndighet<strong>en</strong>es rolle i sam<strong>arbeid</strong> med andre samfunnsaktørerhar <strong>en</strong>dret seg fra governm<strong>en</strong>t til governance og at det innebærer <strong>en</strong><strong>en</strong>dring fra vertikal, hierarkisk styringsform til <strong>en</strong> horisontal, nettverksbasertstyring. Nyere studier viser at <strong>en</strong> slik <strong>en</strong>dring ikke nødv<strong>en</strong>digvis skjer, og at dettvert imot utvikles <strong>en</strong> mangfoldighet av måter å koordinere sam<strong>arbeid</strong>et på. No<strong>en</strong>sam<strong>arbeid</strong>sprosjekter er preget av top-down, andre av bottom-up styringsformer.Sam<strong>arbeid</strong>et preges av <strong>en</strong> tvetydighet som følge av de mange roller sosiale oginstitusjonelle aktører har. I det nye landskapet skapes det uklarheter og usikkerhet(Bozzini og Enjolras 2011).Mange organisasjoner har gj<strong>en</strong>nom sam<strong>arbeid</strong> med det off<strong>en</strong>tlige omutføring av velferdsoppgaver gradvis vært nødt til å tilpasse seg både profesjonelleog markedsmessige krav. Gulbrands<strong>en</strong> og Ødegård (2011) beskriver hvordan dettefor <strong>en</strong>kelte organisasjoner har betydd omfatt<strong>en</strong>de <strong>en</strong>dringer både i formål ogeg<strong>en</strong>art. En av tilpasningsstrategi<strong>en</strong>e de peker på er profesjonalisering både avtillitsmannsapparatet og administrasjon<strong>en</strong> for å tilfredsstille de krav som stilles forå kunne påta seg oppdrag fra stat og kommune. Et relevant spørsmål å stille blir
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 35da hvor mye de velferdstj<strong>en</strong>ester som frivillige organisasjoner utfører på oppdragfor det off<strong>en</strong>tlige skiller seg fra tilsvar<strong>en</strong>de tj<strong>en</strong>ester utført av det off<strong>en</strong>tlige.Samtidig har aktivitetsbaserte organisasjoner i stor grad overtatt roll<strong>en</strong> somd<strong>en</strong> idealtypiske frivillighet<strong>en</strong> i mange lokalsamfunn. M<strong>en</strong>s de sosiale oghumanitære organisasjon<strong>en</strong>e jobbet for samfunns<strong>en</strong>dring og konkrete ideologiskemål, er de aktivitets-baserte organisasjon<strong>en</strong>e mer opptatt av å tilfredsstille medlemmetsbehov. Dermed blir frivillighet<strong>en</strong> også mindre opptatt av samfunnet de er <strong>en</strong>del av. Vi har altså <strong>en</strong> situasjon hvor <strong>en</strong> del frivillige organisasjoner v<strong>en</strong>der seginnover mot seg selv og sine egne medlemmers behov, m<strong>en</strong>s andre utvikler seg tilprofesjonelle serviceorganisasjoner for å hevde seg i konkurrans<strong>en</strong> om oppdrag fradet off<strong>en</strong>tlige. Det er frist<strong>en</strong>de å trekke d<strong>en</strong> konklusjon at organisasjon<strong>en</strong>e er i ferdmed å bli <strong>en</strong>t<strong>en</strong> for like eller for forskjellige fra off<strong>en</strong>tlig sektor til å kunne yteverdifulle bidrag i løsning<strong>en</strong> av velferdsoppgaver. Dette er imidlertid <strong>en</strong> slutningsom vil bli utfordret i d<strong>en</strong>ne artikkel<strong>en</strong>.ForskningstilnærmingD<strong>en</strong> forskningsmessige tilnærming<strong>en</strong> til prosjektet kan best beskrives som følgeforskning.Bakli<strong>en</strong> (2007:37) beskriver følgeforskning som <strong>en</strong>:formativ, dialogbasert prosessanalyse hvor det legges vekt på å skape <strong>en</strong>konstruktiv dialog mellom ulike parter involvert i prosjekt<strong>en</strong>e.Nærhet<strong>en</strong> er ves<strong>en</strong>tlig i d<strong>en</strong> formative del<strong>en</strong> av prosess<strong>en</strong>. Følgeforsker<strong>en</strong> skal såved hjelp av kritisk distanse søke å få fram de <strong>en</strong>dringer som prosjekt<strong>en</strong>e måttemedføre og d<strong>en</strong> læring som kan trekkes ut av prosess<strong>en</strong>. Dette kan by på utfordringerda forskerne er i direkte interaksjon med informant<strong>en</strong>e over tid og får <strong>en</strong>nærhet til prosess<strong>en</strong>e som studeres. Dette kan gjøre kritisk refleksjon vanskeligere<strong>en</strong>n når man forholder seg til forhold man har <strong>en</strong> distanse til. Fallgruver i forholdtil roll<strong>en</strong>e, forholdet mellom involverte aktører, organisatoriske rammer, forv<strong>en</strong>tningerog hvordan tiltak skal dokum<strong>en</strong>teres og formidles, er drøftet av Ols<strong>en</strong>,Mikkels<strong>en</strong> og Lindøe (2002). De påpeker viktighet<strong>en</strong> av å være åp<strong>en</strong> om forskningsprosess<strong>en</strong>,noe vi har prøvd å være.Forskerne erfarte i d<strong>en</strong>ne studi<strong>en</strong> utfordringer knyttet til at de kommunaleprosjekt<strong>en</strong>e hadde målsettinger som var vanskelig å operasjonalisere. Det var iplanlegging<strong>en</strong> av prosjektet lagt opp til <strong>arbeid</strong>småter og tiltak som <strong>en</strong>dret seg
36 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGunderveis. Vi har i d<strong>en</strong>ne artikkel<strong>en</strong> forsøkt å beskrive noe av refleksjonsprosess<strong>en</strong>som lå til grunn for strategier som ble valgt. I tillegg har vi vektlagt å beskriveerfaringer som førte inn på blindveier for de kommunale prosjekt<strong>en</strong>e og forsøkt ålære av det som ikke fungerte.Det var et nært sam<strong>arbeid</strong> mellom forskerne og prosjekt<strong>arbeid</strong>erne som varansvarlig for utviklingsprosjektet. Det ble etablert et forskningsteam bestå<strong>en</strong>de avto eksterne forskere, d<strong>en</strong> ansvarlige prosjektleder<strong>en</strong> samt leder for utekontakt<strong>en</strong>som også var initiativtaker til prosjektet. Prosjektet var organisatorisk forankret iutekontakt<strong>en</strong>. Metod<strong>en</strong> bidrar til å gjøre gapet mellom forskning og praksismindre. Ch<strong>en</strong> (2005) løfter fram nettopp hvordan synergi<strong>en</strong> av slikt sam<strong>arbeid</strong>kan bidra til bedre innsikt hos begge parter.Datamaterialet i prosjektet består av fire intervjuer med de to prosjekt<strong>arbeid</strong>erne,ved oppstart og mot avslutning, intervju med kommun<strong>en</strong>s sosialleder,leder for NAV, ordfører, to intervjuer med repres<strong>en</strong>tanter for organisasjon<strong>en</strong>e somdeltok, og intervjuer med fire ungdommer som deltok på kurs i regi av prosjektet.Til samm<strong>en</strong> ble det gjort 13 intervjuer. Intervju<strong>en</strong>e varte fra <strong>en</strong> til to timer. Datamaterialetbestår også av referater fra prosjektmøter og feltnotater fra deltakelse påto kurskvelder. I tillegg ble det gj<strong>en</strong>nomført <strong>en</strong> mindre spørreskjemaundersøkelseblant kursdeltakere, og prosjektleder skrev refleksjonsnotater underveis i <strong>arbeid</strong>et.Samtlige intervjuer er skrevet ut og er samm<strong>en</strong> med feltnotater og referater gjort tilgj<strong>en</strong>stand for tematiske analyser. Analys<strong>en</strong> er basert på <strong>en</strong> veksling mellomforskernes tradisjonelle analyser av intervjudata og praksisnære tolkninger. Prosjekt<strong>arbeid</strong>ernehar hatt stor innvirkning på analys<strong>en</strong> gj<strong>en</strong>nom refleksjonsnotaterog kritiske samtaler. De har deltatt i skriveprosess<strong>en</strong> og er derfor medforfattere tild<strong>en</strong>ne artikkel<strong>en</strong>.Kommuneprosjektet – avveininger og strategiDa tank<strong>en</strong> om et utviklingsprosjekt rettet mot d<strong>en</strong> nevnte målgrupp<strong>en</strong> først blelansert, var ide<strong>en</strong> å etablere <strong>en</strong> datakafé. Kafe<strong>en</strong> skulle være et uformelt treffstedhvor ungdomm<strong>en</strong>e kunne møtes og hvor sosial<strong>arbeid</strong>er eller utekontakt samtidigkunne få kontakt med ungdomm<strong>en</strong>e. Det ble etablert <strong>en</strong> prosjektgruppe og ansatt<strong>en</strong> prosjektleder ved utekontakt<strong>en</strong> til å lede prosjektet. D<strong>en</strong> første utfordring<strong>en</strong> varå utvikle <strong>en</strong> innovativ strategi som kunne prøves ut. I d<strong>en</strong> prosess<strong>en</strong> ble plan<strong>en</strong> omet datatreffsted raskt satt under press: Var det rimelig å forv<strong>en</strong>te at ungdomm<strong>en</strong>eville komme til et datatreffsted når de hadde eg<strong>en</strong> pc hjemme? Hvordan skulle <strong>en</strong>
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 37greie å rekruttere nettopp de ungdomm<strong>en</strong>e <strong>en</strong> ville nå? Også motiv<strong>en</strong>e forprosjektet ble kritisk drøftet. Hva var indikasjon<strong>en</strong>e på at disse ungdomm<strong>en</strong>e var irisiko? M<strong>en</strong>te ungdomm<strong>en</strong>e selv at de var i risiko? Hvis ikke, hvordan skulle <strong>en</strong>komme i posisjon til å hjelpe ungdommer som ikke selv m<strong>en</strong>te de hadde behovfor hjelp?Hvis ungdomm<strong>en</strong>e er mindreårige og ikke får tilfredsstill<strong>en</strong>de oppfølging fraforesatte, er det kanskje både legitimt og riktig å gripe inn med forebygg<strong>en</strong>detiltak dersom situasjoner tilsier at ungdomm<strong>en</strong> er i <strong>en</strong> faresone. M<strong>en</strong> hvordangriper <strong>en</strong> inn på <strong>en</strong> måte som respekterer ungdomm<strong>en</strong>es integritet og som hindrerat <strong>en</strong> bidrar til kli<strong>en</strong>tifisering og avh<strong>en</strong>gighet?Prosjektkomite<strong>en</strong> besluttet for det første å ikke t<strong>en</strong>ke om disse ungdomm<strong>en</strong>ei termer av risiko. H<strong>en</strong>nings<strong>en</strong> (2009) hevder at det er lett for sosial<strong>arbeid</strong>ere somer involvert i oppsøk<strong>en</strong>de ungdoms<strong>arbeid</strong> å utvikle et bekymringsblikk på personeri deres målgrupper. Han m<strong>en</strong>er dette kan påvirke deres relasjon til ungdomm<strong>en</strong>eog føre til at ungdomm<strong>en</strong>e oppfører seg på måter som bekrefter og forsterkerstereotype oppfatninger av dem som hjelpetr<strong>en</strong>g<strong>en</strong>de og fareutsatte. Fordet andre ønsket prosjektet å unngå å stigmatisere <strong>en</strong> bestemt gruppe ved å pekedem ut som objekt for spesielle tiltak. Prosjektgrupp<strong>en</strong> erkj<strong>en</strong>te at det som voldtebekymring ved disse ungdomm<strong>en</strong>e først og fremst var deres passivitet og mangl<strong>en</strong>d<strong>en</strong>ettverk. Sosiale nettverks betydning for helse har det vært forsket på ogskrevet om sid<strong>en</strong> 1980-tallet (Alcalay 1983, Berkman og Breslow 1983, Dalgardog Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> 1983). Likeledes har nettverks<strong>arbeid</strong> som <strong>arbeid</strong>småte vært behandleti <strong>sosialfaglig</strong> litteratur (Bø 1985, Fyrand 1992). Bø og Schieflo (2007) beskriverhvordan godt funger<strong>en</strong>de nettverk kan gi tilgang til ulike goder, hjelp i valgsituasjonerog fungere sykdomsforebygg<strong>en</strong>de. De setter likhetstegn mellom sosial<strong>en</strong>ettverk og sosial kapital. Mangel på sosiale nettverk vil derimot gjøre person<strong>en</strong>risikoutsatt særlig i vanskelige perioder i livet (Dalgard, Døhlie og Ystgaard 1995,Fyrand 2005). Prosjektgrupp<strong>en</strong>s ønske om å trekke de aktuelle ungdomm<strong>en</strong>e inni aktiviteter som kunne innebære kontakt med andre og mulighet for etablering avv<strong>en</strong>nskapsrelasjoner og nettverk, førte til ide<strong>en</strong> om et mulig sam<strong>arbeid</strong> medaktivitetsbaserte frivillige organisasjoner.En av forklaring<strong>en</strong>e som brukes på skjev sosial rekruttering, er at aktiviteterkoster p<strong>en</strong>ger. I vårt prosjekt kom man til <strong>en</strong> erkj<strong>en</strong>nelse av at det ikke bare varmangel på p<strong>en</strong>ger som ble <strong>en</strong> barriere, m<strong>en</strong> også mangel på aktivitetskompetanse.Deltakelse i organiserte aktiviteter krever <strong>en</strong> viss kompetanse, <strong>en</strong> kompetanse vi
38 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGforv<strong>en</strong>tet at disse ungdomm<strong>en</strong>e manglet på grunn av deres livsførsel. For de flesteerverves slik kompetanse tidlig og gradvis, gj<strong>en</strong>nom aktiviteter i famili<strong>en</strong> eller d<strong>en</strong>nære v<strong>en</strong>nekrets<strong>en</strong>, og kompetanse på ett område kan ofte konverteres til, ellerskape innpass på, andre områder. For de som ikke trekkes inn i aktiviteter tidlig,kan det være vanskeligere å komme inn s<strong>en</strong>ere. Ide<strong>en</strong> ble derfor å bidra til kompetanseved å arrangere kurs i ulike aktiviteter, i sam<strong>arbeid</strong> med lokale frivilligeorganisasjoner.For å unngå å peke ut no<strong>en</strong> ungdommer spesielt, skulle kurs<strong>en</strong>e være åpnefor alle ungdommer i d<strong>en</strong> aktuelle aldersgrupp<strong>en</strong>. Kurs<strong>en</strong>e skulle annonseres ilokalavis<strong>en</strong> og gj<strong>en</strong>nom plakater på skol<strong>en</strong>e. Samtidig skulle utekontakt<strong>en</strong> <strong>arbeid</strong>eaktivt for å motivere ungdommer fra d<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong> til å delta.Dette ble gjort i sam<strong>arbeid</strong> med barnevernet og det lokale asylmottaket. Kurs<strong>en</strong>eskulle være gratis. Prosjektleder begrunner litt av strategi<strong>en</strong> på d<strong>en</strong>ne måt<strong>en</strong>:I alt for stor grad kommuniseres prosjekter som vårt som tiltak til spesiellegrupper. (…) Det ødelegger kun for prosjektets omdømme blant unge, ogbidrar til stigmatisering av de som ev<strong>en</strong>tuelt blir med. (...) I stedet ønsker viå kommunisere individ-målsetning<strong>en</strong>e ved prosjektet. Det dreier seg om ålære noe nytt, ha det kjekt, bli med på noe annet osv..Et s<strong>en</strong>tralt elem<strong>en</strong>t i strategi<strong>en</strong> var at sam<strong>arbeid</strong>et mellom kommun<strong>en</strong> og defrivillige organisasjon<strong>en</strong>e skulle være likeverdig, og basere seg på <strong>en</strong> <strong>arbeid</strong>sdeling itråd med part<strong>en</strong>es naturlige rolle og mandat. Det innebar at organisasjon<strong>en</strong>eskulle ha ansvaret for innhold og gj<strong>en</strong>nomføring av kurs<strong>en</strong>e, m<strong>en</strong>s kommun<strong>en</strong>,ved utekontakt<strong>en</strong>, skulle ha ansvar for nødv<strong>en</strong>dig oppfølging av ungdommer frad<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong>.Erfaringer som ble gjortDet ble i løpet av prosjektperiod<strong>en</strong> innledet sam<strong>arbeid</strong> med fem frivillige organisasjoner.Dette omfattet de lokale for<strong>en</strong>ing<strong>en</strong>e av Røde Kors, Jeger- og fiskefor<strong>en</strong>ing<strong>en</strong>og Turistfor<strong>en</strong>ing<strong>en</strong>, samt Kystlaget og et lokalt teaterverksted. Sam<strong>arbeid</strong>etmed de tre første ledet ikke fram til konkrete kurs, m<strong>en</strong> erfaring<strong>en</strong>ehadde betydning for hvilke kj<strong>en</strong>netegn ved organisasjon<strong>en</strong>e som ble vektlagt iandre sam<strong>arbeid</strong>. Det at sam<strong>arbeid</strong>et med de tre organisasjon<strong>en</strong>e ikke ledet framvar ikke knyttet til mangl<strong>en</strong>de interesse. Alle de tre lokallag<strong>en</strong>e ønsket å delta,
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 39både fordi de sympatiserte med ide<strong>en</strong> bak prosjektet og fordi prosjektet kunnetilføre dem <strong>ressurs</strong>er i form av kompetanse og pot<strong>en</strong>sielle medlemmer. M<strong>en</strong> dehadde ikke kapasitet til å påta seg oppgav<strong>en</strong> med å utforme og gj<strong>en</strong>nomføre kurs.Alternativet var å leie inn slik kapasitet, eller at prosjekt<strong>arbeid</strong>erne tok deler avdette ansvaret, m<strong>en</strong> dette ville bryte med d<strong>en</strong> <strong>arbeid</strong>sdeling<strong>en</strong> som var forutsatt. Viskal komme tilbake til dette po<strong>en</strong>get s<strong>en</strong>ere. Med kystlaget og det lokale teaterverkstedetble det gj<strong>en</strong>nomført kurs i tråd med strategi<strong>en</strong>. Til samm<strong>en</strong> deltok 29ungdommer på kurs<strong>en</strong>e, hvor av 12 ble ansett å tilhøre d<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong>.Teaterverkstedet hadde d<strong>en</strong> fordel at det allerede i utgangspunktet varetablert for barn og ungdom. De hadde også allerede et vellykket sam<strong>arbeid</strong> medd<strong>en</strong> kommunale kulturskol<strong>en</strong>. Teaterverkstedets hovedaktivitet er å sette oppteaterstykker, no<strong>en</strong> ganger i sam<strong>arbeid</strong> med kulturskol<strong>en</strong> eller andre eksterneaktører, der barn og ungdom (no<strong>en</strong> ganger også voksne) fra lokalmiljøet spiller defleste roller. Aktivitet<strong>en</strong> inkluderer også koreografi, sc<strong>en</strong>e<strong>arbeid</strong> og produksjon avkostymer. Teaterverkstedet reagerte positivt på ide<strong>en</strong>e prosjektet pres<strong>en</strong>terte. Detble besluttet at i stedet for å arrangere kurs i skuespill, hvor no<strong>en</strong> ungdommer villeha langt bedre forutsetninger <strong>en</strong>n andre fordi de tidligere hadde deltatt somskuespillere, skulle <strong>en</strong> arrangere kurs i praktiske oppgaver som var direkte relevantfor virksomhet<strong>en</strong>, m<strong>en</strong> hvor ungdomm<strong>en</strong>e ville ha mer like forutsetninger. Detble gj<strong>en</strong>nomført to kurs; et i lyd- og lyssetting og et i kostymedesign. Kurs<strong>en</strong>e blearrangert av teaterverkstedet. Til samm<strong>en</strong> 15 ungdommer deltok i de to kurs<strong>en</strong>e,hvorav fem ble definert å tilhøre d<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong>. Kursledere varfolk som var aktive i verkstedet fra før og hadde erfaring fra større produksjoner.Kursledernes rolle var hovedsakelig å undervise og veilede deltakerne, m<strong>en</strong> deskulle også overvåke gruppedynamikk<strong>en</strong> og ha et spesielt øye for ungdomm<strong>en</strong>esom hadde minst erfaring med organiserte aktiviteter eller som viste tegn til åtr<strong>en</strong>ge mer oppmerksomhet eller veiledning. Utekontakt<strong>en</strong> skulle utgjøre <strong>en</strong>reserve<strong>ressurs</strong>, <strong>en</strong> slags ’<strong>ressurs</strong> på bakrommet’ som kunne aktiveres på forespørsel.Leder for teaterverkstedet var tilfreds med at kurs<strong>en</strong>e hadde <strong>en</strong> så bredsamm<strong>en</strong>setning av deltakere. Hun forteller at før prosjektet var det barn ogforeldre som syntes teaterverkstedet drev med noe interessant som deltok. «Viopplevde <strong>en</strong> skjevrekruttering. Det er ikke tilfelle l<strong>en</strong>ger og det er jeg glad for».På et spørreskjema som ble distribuert ved slutt<strong>en</strong> av de to kurs<strong>en</strong>e, svartesamtlige deltakere at de var svært fornøyd med kurset. På et åp<strong>en</strong>t spørsmål var det
40 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGflere som skrev at dette var det beste kurset de no<strong>en</strong> gang hadde vært på, «alt vargøy» og det var «kjempeflinke instruktører». Likevel var det to av de fem ungdomm<strong>en</strong>esom tilhørte d<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong>, som droppet mer ellermindre ut. Ide<strong>en</strong> med <strong>en</strong> ’<strong>ressurs</strong> på bakrommet’ fungerte ikke helt etter int<strong>en</strong>sjon<strong>en</strong>e.Kurs<strong>en</strong>e hadde <strong>en</strong> form som gjorde det vanskelig å følge dynamikk<strong>en</strong> igrupp<strong>en</strong>e. Utekontakt<strong>en</strong>s med<strong>arbeid</strong>er befant seg bokstavelig talt på bakrommetog deltok ikke fysisk der grupp<strong>en</strong>e <strong>arbeid</strong>et. Det var mange deltakere og ikke<strong>en</strong>kelt å se hvem som kom og gikk, og han mistet oversikt over hva som skjeddemed de ungdomm<strong>en</strong>e som var spesielt rekruttert.Kurset som ble arrangert i sam<strong>arbeid</strong> med det lokale Kystlaget fokuserte pånavigasjon og trygghet på sjø<strong>en</strong>, med sikte på at ungdomm<strong>en</strong>e som deltok skulleta båtførerprøv<strong>en</strong> som nå er obligatorisk for ungdommer som vil kjøre båt av <strong>en</strong>viss størrelse. Kurset hadde 14 deltakere, hvorav sju tilhørte d<strong>en</strong> opprinneligemålgrupp<strong>en</strong>. En av ungdomm<strong>en</strong>e falt fra helt i start<strong>en</strong>. Fire av ungdomm<strong>en</strong>e frad<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong> besto prøv<strong>en</strong> ved første forsøk, d<strong>en</strong> femte besto vedandre forsøk og d<strong>en</strong> siste ved et s<strong>en</strong>ere forsøk.Det som skilte dette kurset fra de to teaterkurs<strong>en</strong>e var først og fremst <strong>en</strong>tettere oppfølging fra prosjektets side. Basert på erfaring<strong>en</strong>e fra teaterkurs<strong>en</strong>e varrepres<strong>en</strong>tant<strong>en</strong> for utekontakt<strong>en</strong> i langt større grad til stede på kurskveld<strong>en</strong>e. For åforhindre at ungdommer fra d<strong>en</strong> opprinnelige målgrupp<strong>en</strong> falt fra, tok hankontakt med flere av dem på forhånd og h<strong>en</strong>tet dem hvis de ikke hadde skyss.Han <strong>en</strong>gasjerte seg også i organisering<strong>en</strong> av selve båtførerprøv<strong>en</strong> og sørget fortilleggstid for deltakere som hadde lese- og skrivevansker. Han greide også å fåNorsk lyd- og blindeskriftbibliotek (NLB) til å produsere kursbok<strong>en</strong> for Båtførerprøv<strong>en</strong>som lydbok.Et annet trekk ved Kystlagets kurs var et bredt <strong>en</strong>gasjem<strong>en</strong>t fra medlemmerbåde i selve undervisning<strong>en</strong>, i praktisk veiledning og i det sosiale fellesskapet somble skapt i pauser og i samband med praktiske mom<strong>en</strong>t i kurset.Læring i prosess<strong>en</strong>Prosjektet handlet i utgangspunktet om å prøve ut <strong>en</strong> modell for sam<strong>arbeid</strong>mellom kommun<strong>en</strong> og frivillige organisasjoner som ledd i forebygg<strong>en</strong>de <strong>arbeid</strong>blant unge. I praksis ble det <strong>en</strong> prosess preget av prøving og feiling, og av læring.Mange ting som ikke var forutsett på forhånd måtte tilpasses underveis. Det varderfor ikke <strong>en</strong> modell som ble prøvd ut flere ganger, m<strong>en</strong> <strong>en</strong> gradvis utvikling av
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 41<strong>en</strong> sam<strong>arbeid</strong>sform, veiledet av de int<strong>en</strong>sjoner som var definert på forhånd.Læring<strong>en</strong> som ble gjort i prosess<strong>en</strong> knytter seg særlig til tre forhold.For det første ble det tydelig i forsøk<strong>en</strong>e på sam<strong>arbeid</strong> med de tre førsteorganisasjon<strong>en</strong>e at et slikt sam<strong>arbeid</strong> stiller krav til organisasjon<strong>en</strong>e som <strong>en</strong> ikkeut<strong>en</strong> videre kan forv<strong>en</strong>te at lokale for<strong>en</strong>inger i <strong>en</strong> mindre kommune kan innfri.Det krever kapasitet og <strong>en</strong> viss kompetanse til å utforme og gj<strong>en</strong>nomføre kurs, ogdet krever kapasitet til å gi et tilbud til de som ev<strong>en</strong>tuelt rekrutteres. Mange av deansvarlige i lokale organisasjoner er ofte <strong>en</strong>gasjert på flere felt og har derfor ikke <strong>en</strong>slik kapasitet. Teaterverkstedet hadde både et organisatorisk apparat som gjordedette mulig og <strong>en</strong> kompetanse til å gj<strong>en</strong>nomføre kurs, spesielt rettet mot unge. IKystlaget var det mange aktive og <strong>ressurs</strong>sterke p<strong>en</strong>sjonister som både hadde tid ogkompetanse til å gj<strong>en</strong>nomføre kurs. Dette var et trekk ved organisasjon<strong>en</strong> som ogbidro til utfallet.For det andre synes <strong>arbeid</strong>s- og rollefordeling<strong>en</strong> i et slikt sam<strong>arbeid</strong> å værebåde viktigere og vanskeligere <strong>en</strong>n prosjektet hadde forutsatt. Om <strong>en</strong> slik sam<strong>arbeid</strong>sformskal fungere som strategi i forbygg<strong>en</strong>de <strong>arbeid</strong>, så krever det et aktivt<strong>sosialfaglig</strong> oppfølgings<strong>arbeid</strong>. Viktighet<strong>en</strong> av oppfølging fremkommer også i <strong>en</strong>studie av ulike kvalifiseringstiltak rettet mot ungdom i alder<strong>en</strong> 16–19 år som stårut<strong>en</strong>for skole og <strong>arbeid</strong>sliv. Alternative tiltak hvor sosial støtte og oppfølginginngår, lykkes godt med målsetting<strong>en</strong> om å bidra til økt selvtillit, mestring,motivasjon og avklaring for videre opplæring eller <strong>arbeid</strong> (Lyng mfl. 2010).I vårt prosjekt var man opptatt av at det <strong>sosialfaglig</strong>e ikke måtte være slik atdet påvirket relasjon<strong>en</strong> mellom kursdeltakerne. Dette kan være <strong>en</strong> vanskeligbalansegang, og krever <strong>en</strong> tydelig <strong>arbeid</strong>sdeling mellom sam<strong>arbeid</strong>spart<strong>en</strong>e ogrespekt for hverandres kompetanse, rolle og mandat. I teaterkurs<strong>en</strong>e var d<strong>en</strong>kommunale oppfølging<strong>en</strong> for svak. I Kystlagets kurs var d<strong>en</strong> langt sterkere, oggikk kanskje ut over sitt mandat ved å gi både individuell undervisning ut<strong>en</strong>omkurset, og ved å <strong>en</strong>gasjere seg i eksam<strong>en</strong>sgj<strong>en</strong>nomføring<strong>en</strong>. Det som gjør d<strong>en</strong>nebalansegang<strong>en</strong> prinsipielt viktig, er at d<strong>en</strong> på et vis regulerer forholdet mellomfar<strong>en</strong> for drop-out på d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e sid<strong>en</strong> og risiko<strong>en</strong> for stigmatisering på d<strong>en</strong> andre.Det siste vil selvsagt også kunne lede til drop-out. Det er viktig at deltakels<strong>en</strong> ikurs<strong>en</strong>e skjer på like vilkår, i d<strong>en</strong> betydning at aktivitet<strong>en</strong> for alle deltakerne ermål i seg selv og ikke (for no<strong>en</strong>) et middel for noe annet. Det er derfor viktig atdet er ungdomm<strong>en</strong>e selv som ønsker å delta og at de selv melder seg på kurs<strong>en</strong>e.Samtidig er dette for no<strong>en</strong> <strong>en</strong> fremmed og kanskje til og med skremm<strong>en</strong>de
42 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGerfaring. Da er det ikke tilstrekkelig å motivere dem til å melde seg på, og såoverlate rest<strong>en</strong> til kurslederne. I teaterkurset forsøkte <strong>en</strong> å ta h<strong>en</strong>syn til variasjon<strong>en</strong>ved å b<strong>en</strong>ytte små grupper slik at kurslederne kunne gi hver <strong>en</strong>kelt d<strong>en</strong>oppmerksomhet de behøvde og slik at alle fikk et ansvar som var viktig for<strong>arbeid</strong>et som helhet. Når to deltakere uteble i l<strong>en</strong>gre perioder så skapte dette problemeri forhold til et teaterprosjekt hvor alle hadde <strong>en</strong> rolle for helhet<strong>en</strong>. De tosom ofte var fravær<strong>en</strong>de ble, ikke overrask<strong>en</strong>de, møtt med <strong>en</strong> viss irritasjon både frakursledere og andre deltakere. Intervjuer med de to ungdomm<strong>en</strong>e avslørteimidlertid at de var veldig begeistret for kurset, at de opplevde kurslederne somkjempedyktige og at de lærte <strong>en</strong> masse. Om deres fravær sa de at de hadde vært sykeeller at andre ting hadde forhindret dem fra å delta. Konfrontert med devanskelighet<strong>en</strong>e deres fravær hadde medført for teaterprosjektet ble de bådeoverrasket og oppriktig lei seg. Trolig mangler flere av disse ungdomm<strong>en</strong>e erfaringmed at noe avh<strong>en</strong>ger av deres bidrag. I tillegg kan de ha opplevd forv<strong>en</strong>tning<strong>en</strong>esom utfordr<strong>en</strong>de. En tettere oppfølging av disse ungdomm<strong>en</strong>e kunne trolig hafanget opp noe av dette og bidratt med støtte som kunne ha forhindret at de uteble.En tredje viktig lærdom i prosess<strong>en</strong>, er knyttet til betydning<strong>en</strong> av kompetanse.Ide<strong>en</strong> som lå til grunn for prosjektet var å gi ungdommer <strong>en</strong> kompetanse oget nettverk som kunne motivere for videre deltakelse. I kystlagets kurs så vi tydeligat slik kompetanse handler om mer <strong>en</strong>n overføring av formell kunnskap ogferdigheter. Kystlaget b<strong>en</strong>yttet hele bredd<strong>en</strong> av kompetanse og kvalifikasjoner somlagets medlemmer hadde. Kurslederne, som var eldre skippere og erfarne sjøfolk,greide å skape <strong>en</strong> atmosfære av kameratskap rundt de gamle sjøbod<strong>en</strong>e hvor kursetble holdt. En tidligere kaptein lærte deltakerne navigasjon. En ann<strong>en</strong> hadde bygdsmå miniatyrer som viste hvordan kompasset kan påvirkes av elektriske apparater.En dyreverns<strong>en</strong>tusiast snakket om hvordan man kunne beskytte sjøfugl og dyreliv.Ofte var flere instruktører involvert samtidig, noe som gjorde det mulig å vieekstra oppmerksomhet til personer som behøvde det. Organisasjon<strong>en</strong> viste etg<strong>en</strong>uint <strong>en</strong>gasjem<strong>en</strong>t for å vekke ungdomm<strong>en</strong>es interesse og inkludere dem ifor<strong>en</strong>ing<strong>en</strong>. De la også kursaktivitet<strong>en</strong> til tider hvor det var stor aktivitet i båthus<strong>en</strong>eslik at kursdeltakerne ble blandet med lagets faste medlemmer. I paus<strong>en</strong>esatt ungdomm<strong>en</strong>e derfor og drakk kaffe med erfarne båtfolk og gamle sjøm<strong>en</strong>n,og hørte på skrøner og fortellinger. Dette fellesskapet, basert på <strong>en</strong> felles interessefor båtmannskap og sjø, så ut til å virke særlig inkluder<strong>en</strong>de på ungdomm<strong>en</strong>e. Detilegnet seg ikke bare d<strong>en</strong> kunnskap som krevdes for båtførerprøv<strong>en</strong>, m<strong>en</strong> også <strong>en</strong>
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 43fasinasjon for båter og sjøliv og et språk å uttrykke det i som gav d<strong>en</strong>ne kunnskap<strong>en</strong>kontekst og m<strong>en</strong>ing. Det ble <strong>en</strong> kompetanse de ikke bare kunnerekapitulere på <strong>en</strong> prøve, m<strong>en</strong> som de kunne praktisere, samm<strong>en</strong> med andre. Iutgangspunktet for tiltak<strong>en</strong>e som ble valgt i prosjektet, var det forv<strong>en</strong>tet at mangelpå aktivitetskompetanse var <strong>en</strong> barriere for deltakelse i organisasjoner. Hvorsamm<strong>en</strong>satt slik aktivitetskompetanse er, fikk vi til fulle demonstrert i sam<strong>arbeid</strong>etmed Kystlaget.Komplem<strong>en</strong>tære sam<strong>arbeid</strong>sformer inn<strong>en</strong>for <strong>en</strong> <strong>sosialfaglig</strong> kontekstProsjektet støtte på flere vanskeligheter <strong>en</strong>n det prosjekt<strong>arbeid</strong>erne haddeforutsett, og resultatet repres<strong>en</strong>terer derfor et mer broket teppe av erfaringer <strong>en</strong>ndet som kunne vært ønskelig. Noe av dette kunne kanskje vært unngått gj<strong>en</strong>nombedre planlegging, m<strong>en</strong>s andre ting handler om at d<strong>en</strong> sosiale virkelighet<strong>en</strong> faktisker både uforutsigbar, kompleks og «messy» (Law 2004). Likevel har <strong>arbeid</strong>et medå utvikle et sam<strong>arbeid</strong> mellom kommun<strong>en</strong> og frivillige organisasjoner ut fra deint<strong>en</strong>sjoner som ble definert, gitt no<strong>en</strong> interessante erfaringer. Spørsmålet her erom no<strong>en</strong> av disse erfaring<strong>en</strong>e kan ha betydning ut over sin eg<strong>en</strong> kontekst. Er detmulig å gjøre no<strong>en</strong> g<strong>en</strong>erelle betraktninger om sam<strong>arbeid</strong> mellom off<strong>en</strong>tlig sektorog aktivitetsbaserte frivillige organisasjoner på grunnlag av spesifikke erfaringersom er gjort i dette prosjektet?Prosjektet har for det første vist at strategi<strong>en</strong> med å knytte <strong>sosialfaglig</strong>eint<strong>en</strong>sjoner og aktivitetsbasert frivillig <strong>arbeid</strong> samm<strong>en</strong> på <strong>en</strong> måte som tj<strong>en</strong>er beggeparter, under visse forutsetninger er mulig å gj<strong>en</strong>nomføre. Bindeleddet er kurs<strong>en</strong>esom styrker målgrupp<strong>en</strong>s aktivitetskompetanse og samtidig, særlig fordi kurs<strong>en</strong>e eråpne, styrker organisasjon<strong>en</strong>es rekrutteringspot<strong>en</strong>sial. Selv om d<strong>en</strong> forebygg<strong>en</strong>deeffekt<strong>en</strong> foreløpig er dårlig dokum<strong>en</strong>tert, så opplever kommun<strong>en</strong> strategi<strong>en</strong> som såverdifull at d<strong>en</strong> er videreført også etter at prosjektet ble avsluttet. Hvor vidtstrategi<strong>en</strong> har <strong>en</strong> mer g<strong>en</strong>erell verdi i forebygging av sosiale problemer blant ungekan selvsagt ikke besvares på grunnlag av dette prosjektet. M<strong>en</strong> det er mulig åresonnere omkring spørsmålet basert på prosjektets erfaringer. Det å resonnere omdet g<strong>en</strong>erelle på grunnlag av det lokale og spesifikke er det nærmeste <strong>en</strong> kommerg<strong>en</strong>eralisering i kvalitative studier (Schwandt 1997).Prosjektet rettet seg mot <strong>en</strong> bestemt målgruppe, nemlig ungdommer sommangler <strong>en</strong> ordinær sysselsetting i form av skole eller <strong>arbeid</strong> og som i tillegg syneså mangle tilknytning til andre aktiviteter eller nettverk. I d<strong>en</strong> grad dette beskriver
44 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNING<strong>en</strong> situasjon som innebærer høy risiko for utvikling av sosiale problemer, så vil detå <strong>en</strong>gasjere ungdomm<strong>en</strong>e i aktiviteter som gir tilgang til nettverk kunne være <strong>en</strong>god forebyggingsstrategi. M<strong>en</strong> hvorfor frivillige organisasjoner? Bruk av aktivitetersom et middel for å oppnå andre mål er allerede mye brukt i <strong>sosialfaglig</strong> <strong>arbeid</strong>.Peders<strong>en</strong> (2006) beskriver for eksempel det å bruke aktiviteter for å få kontaktmed ungdom som oppfattes å være i risiko for å utvikle sosiale problemer. Hanviser til eksempler hvor utekontakt<strong>en</strong> har startet aktiviteter i nærmiljøer. Kommunaleungdomsklubber er også eksempler på det. Likevel m<strong>en</strong>er vi det er visse trekkved frivillige organisasjoner som, i det minste pot<strong>en</strong>sielt gjør dem bedre egnet somar<strong>en</strong>a for slike aktiviteter <strong>en</strong>n kommunale instanser. Spissformulert kan vi hevdeat aktivitet for aktivitetsbaserte frivillige organisasjoner vil repres<strong>en</strong>tere et mål i segselv, m<strong>en</strong>s de for kommun<strong>en</strong> i større eller mindre grad vil være middel for andreformål. Når sosialtj<strong>en</strong>est<strong>en</strong> arrangerer aktiviteter vil det alltid ligge <strong>en</strong> bekymringtil grunn for organisering<strong>en</strong> av aktivitet<strong>en</strong>, <strong>en</strong> bekymring for sosiale problemersom aktivitet<strong>en</strong> er etablert for å forebygge. Slik vil det også være i det prosjektetsom er beskrevet her, m<strong>en</strong> bare for kommun<strong>en</strong>. For de frivillige organisasjon<strong>en</strong>e erungdomm<strong>en</strong>e først og fremst pot<strong>en</strong>sielle medlemmer. Det er interess<strong>en</strong> for åtilegne seg kompetanse og ferdigheter knyttet til <strong>en</strong> bestemt aktivitet som knytterungdomm<strong>en</strong>e og organisasjon<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>, noe som repres<strong>en</strong>terer <strong>en</strong> ganske ann<strong>en</strong>status <strong>en</strong>n det å være objekt for bekymring, overvåking og <strong>en</strong>dring.Disse argum<strong>en</strong>t<strong>en</strong>e er ikke basert på erfaringer fra prosjektet, m<strong>en</strong> utgjørsnarere begrunnels<strong>en</strong> for d<strong>en</strong> strategi som ble valgt, selv om d<strong>en</strong>ne nok er blittklarere og tydeligere artikulert i løpet av prosess<strong>en</strong>. Det samme gjelder betydning<strong>en</strong>av kompetanse. Vi har allerede vært inne på at organisasjon<strong>en</strong>e har <strong>en</strong>skjev sosial rekruttering. Å fokusere på aktivitetskurs var begrunnet i <strong>en</strong> antakelseom at passivitet<strong>en</strong> blant de som utgjorde prosjektets målgruppe, i stor gradskyldtes mangel på relevant aktivitetskompetanse. Det vi lærte gj<strong>en</strong>nom prosjektetvar at aktivitetskompetanse handler om mer <strong>en</strong>n formell kunnskap og tekniskeferdigheter. Allerede i teaterkurs<strong>en</strong>e ble det tydelig at aktivitetskompetanse både ermer kompleks og mer relasjonell <strong>en</strong>n vi på forhånd hadde innsett. Dette ble <strong>en</strong>datydeligere i sam<strong>arbeid</strong>et med kystlaget, hvor stemning<strong>en</strong>, lukt<strong>en</strong>, fortelling<strong>en</strong>e ogkameratskapet trolig var minst like viktig som selve kursinnholdet, både for evn<strong>en</strong>og vilj<strong>en</strong> til å tilegne seg d<strong>en</strong> nødv<strong>en</strong>dige kunnskap<strong>en</strong> for å bestå båtførerprøv<strong>en</strong>og for å ta kunnskap<strong>en</strong> aktivt i bruk. Det handler om å lære både ferdighet<strong>en</strong>e ogkod<strong>en</strong>e. Dette er <strong>en</strong> kompetanse som trolig må tilegnes og erfares kroppslig for at
46 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGoppfølging av <strong>en</strong>kelte deltakere. Sam<strong>arbeid</strong>et kan være krev<strong>en</strong>de da ing<strong>en</strong> avpart<strong>en</strong>e al<strong>en</strong>e har kontroll med <strong>arbeid</strong>et. Forståelse og respekt for part<strong>en</strong>es ulikemandater og roller er <strong>en</strong> forutsetning. Frivillighet<strong>en</strong>s bidrag vil da ikke repres<strong>en</strong>tereet supplem<strong>en</strong>t til det off<strong>en</strong>tliges <strong>arbeid</strong>, m<strong>en</strong> et bidrag i et komplem<strong>en</strong>tærtsam<strong>arbeid</strong>.Noter:iProsjektet var et av til samm<strong>en</strong> femt<strong>en</strong> prosjekter i ni kommuner som inngikk i detstatlig finansierte programmet «Ungdom i Svevet», administrert av Fylkesmann<strong>en</strong> iNordland. Programmet forutsatte et nært sam<strong>arbeid</strong> mellom forskning og praksis medsikte på å systematisere erfaringer og utvikle ny og relevant kunnskap. Prosjekt<strong>en</strong>e blegj<strong>en</strong>nomført i period<strong>en</strong> 2007 til utgang<strong>en</strong> av 2010.LitteraturAlcaly, R. (1983). Health and social support networks: A case for improving interpersonalcommunication. Social Networks 5, 71–88.Bakli<strong>en</strong>, B. (2000). Evalueringsforskning for og om forvaltning<strong>en</strong>. I Foss, O. &Mønnesland, J. (red.) S<strong>en</strong>trale kriterier for evaluering av off<strong>en</strong>tlig forvaltning ogtj<strong>en</strong>esteyting. Oslo:NIBR.Berkman, L. F. og Breslow, L. (1983). Health and ways of living: The Alameda Countystudy. New York: Oxford University Press.Bozzini, E. og Enjolras, B. (eds.) (2011). Governing Ambiguities. New Forms of LocalGovernance. Bad<strong>en</strong>-Bad<strong>en</strong>: Nomos Verlag.Bø, I. (red.) (1985). Barn i miljø: Oppvekst i <strong>en</strong> utviklingsøkologisk samanh<strong>en</strong>g. Oslo:Cappel<strong>en</strong>.Bø, I. og Schiefloe, M. (2007). Sosiale landskap og sosial kapital. Innføring i nettverkst<strong>en</strong>kning.Oslo: Universitetsforlaget.Ch<strong>en</strong>, H. (2005). Practical program Evaluation. Assessing and Improving Planning,Implem<strong>en</strong>tation, and effectiv<strong>en</strong>ess. Thousand Oaks, California Sage.Dalgard, O. S. og Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>, T. (1988). Sosialt nettverk og psykisk helse. Oslo: Tano.Dalgard, O. S., Døhlie, E. og Ystgaard, M. (1995). Sosialt nettverk, helse og samfunn.Oslo: Universitetsforlaget.
FOREBYGGENDE UNGDOMSARBEID 47Fyrand, L. (red.) (1992). Perspektiver på sosialt nettverk. Oslo: Universitetsforlaget.Fyrand, L. (2005). Sosialt nettverk: teori og praksis. 2. utg. Oslo: Universitetsforlaget.Gulbrands<strong>en</strong>, T. og Ødegård, G. (2011). Frivillige organisasjoner i <strong>en</strong> ny tid.Utfordringer og <strong>en</strong>dringsprosesser. Rapport 2011:1. Oslo/Berg<strong>en</strong>: S<strong>en</strong>ter for forskning påsivilsamfunn og frivillig sektor.Halvors<strong>en</strong>, B., Hans<strong>en</strong>, O.J. og Tägtström, (2012), Unge på kant<strong>en</strong> (samm<strong>en</strong>drag). Ominkludering av utsatte ungdommer. Rapport Nord 2012:004, Køb<strong>en</strong>havn: Nordiskministerråd.H<strong>en</strong>nings<strong>en</strong>, E. (2009). Bekymringsblikket. I Tidsskrift for Ungdomsforskning, nr. 2-2009, 3-23.Lor<strong>en</strong>tz<strong>en</strong>, H. (2004). Fellesskapets fundam<strong>en</strong>t. Sivilsamfunnet og individualism<strong>en</strong>. Oslo:Pax forlag.Lyng, S.T., Legard, S., Berg<strong>en</strong>e, A. C., Anker, N., Jess<strong>en</strong>, J.E. og Reichborn-Kj<strong>en</strong>nerud, K. (2010). Tilbake til framtid<strong>en</strong>? En studie av alternative kvalifiseringstiltakfor ungdom ut<strong>en</strong>for skole og <strong>arbeid</strong>sliv: Kj<strong>en</strong>netegn, resultater, suksessfaktorer ogutfordringer. Oslo: Arbeidsforskningsinstituttets rapportserie, rapport nr.: 3/2010NOU, Norges off<strong>en</strong>tlige utredninger (1988:17). Frivillige organisasjoner. Oslo: Finansogtolldepartem<strong>en</strong>tet.NOU, Norges off<strong>en</strong>tlige utredninger (2006:13). Fritid med m<strong>en</strong>ing. Statlig støttepolitikkfor frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner. Oslo: Barne- og likestillingsdepartem<strong>en</strong>tet.Ols<strong>en</strong>, O. E., Mikkels<strong>en</strong>, A. og Lindøe, P. H. (2002). Fallgruver i følgeforskning. ITidsskrift for samfunnsforskning nr. 2, s. 191–217.Peders<strong>en</strong>, H. (2006). Aktiviteter. I Erdal, B. (red.): Ute, inne. Oppsøk<strong>en</strong>de sosialt <strong>arbeid</strong>med ungdom. Oslo: Gyld<strong>en</strong>dal Akademisk.Røiseland, A. og Vabo, S.I. (2012). Styring og samstyring – governance på norsk. Berg<strong>en</strong>:Fagbokforlaget.Schwandt, T. A. (1997). Qualitative Inquiry: A Dictionary of Terms. Thosand Oaks:Sage.St.meld.nr. 29 (1992–1993). Om nærmiljøpolitikk. Oslo: Miljøverndepartem<strong>en</strong>tet.St.meld.nr. 37 (1992–93). Utfordringer i helsefremm<strong>en</strong>de og forebygg<strong>en</strong>de <strong>arbeid</strong>. Oslo:Sosialdepartem<strong>en</strong>tet.
48 TIDSSKRIFT FOR UNGDOMSFORSKNINGSt.meld.nr. 39 (2001–2002). Oppvekst- og levekår for barn og ungdom i Norge. Oslo:Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartem<strong>en</strong>tet.St.meld.nr. 39 (2006–2007). Frivillighet for alle. Oslo: Kultur- og kirkedepartem<strong>en</strong>tet.Wollebæk, D. og Selle, P. (2002). Det nye organisasjonssamfunnet. Demokrati iomforming. Berg<strong>en</strong>: Fagbokforlaget.Wollebæk, D. og Sivesind, K. H. (2010) Fra folkebevegelse til filantropi? Frivillig innsatsi Norge 1997–2009. Rapport 2010/3. Oslo/Berg<strong>en</strong>: S<strong>en</strong>ter for forskning påsivilsamfunn og frivillig sektor.SummaryThis article discusses collaboration betwe<strong>en</strong> public, social care services and activitybased organizations in prev<strong>en</strong>tive youth work. The data are from a municipaldevelopm<strong>en</strong>t project, the background for which was that the outreach service hadregistered an increasing number of young people who were perceived as being atrisk of developing social problems. The article discusses whether NGOs which donot have ambitions of effecting social change can help public social work toprev<strong>en</strong>t marginalization of young people. What characterizes such cooperation assuccessful? The project results indicate that lack of compet<strong>en</strong>ce in the activity is abarrier for participation in the organization. Activity-based NGOs could, undercertain conditions, repres<strong>en</strong>t a pot<strong>en</strong>tial resource, not as a supplem<strong>en</strong>t to thepublic services, but as a contribution in a complem<strong>en</strong>tary relationship with thepublic services.Gunn Strand Hutchinson, Universitetet i Nordland, Tlf.: 75517335/91338299E-post: gunn.strand.hutchinson@uin.noJohans Tveit Sandvin, Universitetet i Nordland, 8049 BodøE-post: Johans.Tveit.Sandvin@uin.noFrode Bjørgo, Universitetet i Nordland, 8049 Bodø. E-post: Frode.bjorgo@uin.noPer Olav Johans<strong>en</strong>, Utekontakt<strong>en</strong>, Alstahaug kommune, 8805 Sandnessjø<strong>en</strong>E-post: alstahaug_utekontakt@hotmail.com