Langfredagsgudstjenestemed ekstra musikkPåskens gudstjenester er sentrale i kirkas liv,og det er gudstjenester på alle helligdagene i høytiden.Langfredagens gudstjeneste er spesiell med tretekstlesere som leser fra beretningen om Jesu lidelse,og det er ekstra musikk denne dagen.Asmund Hellerud deltar med fiolinmusikk mellomlesningene.Musikken er hentet fra en avkomponisten Heinrich Ignaz Franz Bibers”Rosenkranssonater”Sontate nr. 10, som er skrevet rundt 1675,har tittelen ”Jesu korsfestelse og død”Det er samme opplegg i Biri og Snertingdal medtidspunktkl. 10 i Biri kirke og kl. 12 i Seegård kirke.Inger kantorVårkonsert iSeegård kirkeBiri Snertingdal kantori har sinvårkonsert i Seegård kirkesøndag 13.mai kl. 19.00.Sist høst og i vinter har koret samarbeidetmed Søndre Land kirkekor.Denne vårkonserten inngår som en del av IngerSchiagers avslutning og eksamen på korlederstudiet iTromsø.En del av sangerne i Søndre Land blir også medslik at det denne gangen blir et utvidet kor.Det blir ingen vanlig korvårkonserti Biri kirke denne våren,men koret deltar ved avskjedsgudstjenestenfor Knut Sønstegaard 17.juni.Koråret avsluttes med tur til Walesog på konserten i Seegård kirke blir det enliten engelsk avdeling. 4 <strong>Menighetsbudet</strong> 1/12
Denne salmen er jeg glad iMaria Magdalenas jubelÅ salige stund uten like, han lever, han lever ennu!Han vandrer i seierens rike, min sjel hvorfor sørger da du?Han er ikke lenger i graven, hvor bleknet i døden han lå;jeg levende så ham i haven, og aldri så skjønn jeg ham så.Han lever, og jeg skal få bringe hans venner det levende ord –tenk, jeg som er ringest blant ringe, den minste han kjenner på jord.Tenk, jeg skal hans hilsen frembære, å, kunne jeg synge det ut!Mer kunne ei engler begjære enn gå med så salig et bud.Å salige stund uten like, han lever, han lever ennu!Han vandrer i seierens rike, min sjel, hvorfor sørger da du?Du søkte din trøst i den døde, og dvelte ved gravnatten kun;så fikk du den levende møte, å salige, salige stund!Min begeistring for Johan Halmrasts kjente påskesalmegår lenger tilbake enn 1956, men interessen forHalmrast ble da inspirert av Ivar Welles to kronikkeri Vårt Land. Jeg tror det er riktig å si at Welle hentetHalmrast fram fra et glemselens slør. Etter den tid erde biografiske data om Halmrasts blitt mer kjent ogfyldigere. Det meste av dette kan en interessert leserhente på Internett.Johan ble født i Fåberg 2. februar 1866 og var nesteldst av fem søsken. Han var kortvokst og haddeforkrøplede hender, men var oppvakt og intelligent– en kompensasjon for svak fysisk utrustning. FarenAndreas Halmrast (1825-1917), en holden kjøpmann iLillehammer, gikk konkurs da Johan var 12 år. Familienflyttet da til Kristiania og økonomien ble for dårligtil at Johan kunne få noen videre utdannelse. Johanmåtte klare seg selv, han skrev sanger, dikt, fortellingerog romaner som han ga ut og solgte som hefter.Han drev iherdige selvstudier, lærte seg både tysk ogengelsk og oversatte fra disse språkene. Dette gav hamså vidt nok til det daglige brød. Allerede tidlig ønsketJohan å bli salmedikter, og det var han selv som kaltesin mest kjente salme ”Maria Magdalenas jubel”. Vifår dramatisk del i Maria Magdalenas jublende møtemed Jesus påskemorgenen ved den åpne graven.Salmen ble utgitt med Kristian Wendelborgs (1863-1938) tonesetting, en fanfare som løfter teksten til enjubel med himmelsk lys over dramatikken.I 1936 gir Johan Falkberget i Kirkeklokkens julenummer,menighetsblad for Røros, en visjonær hyllesttil sin åndsfrende, Johan Halmrast, som han møtte påHammersborg i 1908.Frelsesarmeen, som var Halmrasts tilfluktssted,brakte hans salme ut til de andre nordiske land, ognorske misjonærer fikk gi den nye språk på misjonsmarkene.Det er interessant at hans andre salme ”Hen overjord et pilgrimstog …” sent på 1950-tallet ble utgittmed Fridrik Fridriksson (1868-1961) som forfatter(Kristen Sang 1954).FF avkreftet bestemt denne misforståelsen, og detble Halmrasts 2. salme i NS1985.Forventningen om gleden i himmelen kastet lysover Johan Halmrasts grå hverdag. Han var en dyptreligiøs person.Johan Halmrast døde av lungebetennelse 22.november 1912. Ved begravelsen møtte faren, brorenog fire frelsesoffiserer. Man trodde lenge at gravenvar slettet, men Nils Høimyr klarte ved stor innsatsi 1960-årene å finne den på Østre gravlund. Ved eninnsamling organisert av Oslo Journalistlag ble det1. juni 1966 avduket en minnestein på graven, slikbildet viser. Frelsesarmeen har ansvaret for gravensvedlikehold.Johan Halmrast var visselig journalist, men forfatterog salmedikter er et helt selvsagt tillegg.Øivind Gjessvågsom harutfordret GuroKirkerudsom nestebidragsyter tildenne spalten.<strong>Menighetsbudet</strong> 1/125