Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
tatt. En tolkning er at det er et system som gir nye<br />
uvanlige og spennende erfaringer, ellers hadde vel<br />
de (særlig jentene) som hadde anledning dratt.<br />
Er det på grunn av for mye frihet at noen av dagens<br />
unge «lider» og finner det de savner av rammer<br />
og disiplin i militæret Flykter ungdommene<br />
fra friheten for å slippe det individuelle ansvaret<br />
som det moderne livet utsetter dem for En forklaring<br />
kan være at det er her de finner seg selv i<br />
samværet med de andre, og dermed opplever en<br />
annen eller ny følelse av å eksistere. At de kjenner<br />
noe og kjenner at de er til. Sagt på en annen måte,<br />
soldatene kjenner at noen stiller krav til dem og at<br />
det gir mening og trygghet i tilværelsen.<br />
Unge mennesker i dag disiplineres i stor grad av<br />
sine jevnaldrende, de disiplinerer hverandre med<br />
krav om kroppsstørrelse, klær og meninger. Alle er<br />
opptatt av å være populære og gjøre og være som<br />
alle de andre. Konformiteten er antakelig enda<br />
verre utenfor enn innenfor militæret og mer subtil<br />
– og det en av «våre» militære ledere snakket mye<br />
om var hvordan det var å komme rett fra russetiden<br />
og inn i militæret. «Omstillingen som må til er<br />
en utfordring for Forsvaret», sier han.<br />
Eller kan det være slik at autoritet og tvang blir<br />
tolerabelt når man ikke har fått det i større doser<br />
før Tidligere var foreldrene, skolen og mange<br />
fritidsaktiviteter preget av en autoritær stil, mens<br />
mange i dag hevder at disse institusjonene har<br />
mistet mye av den disiplinære kulturen som dominerte<br />
dem tidligere. Dagens ungdom vil neppe<br />
kjenne seg igjen i skjønnlitterære klassikere om<br />
skolens disiplinering som Gift av Aleksander Kielland<br />
eller Jonas av Jens Bjørneboe. Ei heller den<br />
historiske beskrivelsen som de svenske etnologene<br />
Jonas Frykman og Orvar Løfgren gir i boka Den<br />
kultiverade människan (1991), der de skildrer en<br />
oppdragelse som gikk ut på at barn verken skulle<br />
høres eller ses. I dag preges samlivet hjemme av<br />
det som har fått betegnelsen «forhandlingsfamilien»:<br />
Spisetid, sovetid, ukepenger – alt – kan i<br />
prinsippet forhandles og reforhandles (Frønes<br />
2003)<br />
Det kan være at Forsvarets disiplin nå er akseptabel<br />
fordi den er et unntak, et ledd i et spill, noe<br />
man ikke leser som noe som utøves av «maktmennesker».<br />
Den avdelingen vi besøkte i Norder interessant<br />
fordi den er et sted der mange av rekruttene<br />
er i hele førstegangstjenesten. De brølende<br />
sersjantene og fenrikene de møtte på rekruttskolen,<br />
blir gradvis til personer som man kan hygge<br />
seg med foran tv-en mot slutten av tjenesten.<br />
Autoritetsutøvelsen er et spill, ikke nødvendigvis et<br />
utslag av en autoritær personlighet. Det er mer<br />
snakk om den gode tvangen, den som oppdrar mer<br />
enn den krenker.<br />
Lederen for avdelingen i nord formulerer det slik:<br />
.. hun tillitsvalgte, hun var innom her og jeg spurte..<br />
når hun satt seg ned og tenkte på ting nå, så<br />
tenkte hun på hvor mange ganger hun hadde vært<br />
utenfor komfortsonen sin det siste året. Og jeg tror<br />
det er litt av greia. Det gjelder jo alle. Altså du<br />
kommer her og så blir du introdusert for noe som<br />
er helt nytt. Og spesielt de første 3-4 mnd., så er<br />
det jo veldig mye nytt, nytt, nytt. Hele veien. Du blir<br />
hele tiden utfordret på ting du ikke har samme<br />
grunnlaget for å mestre. Og så plutselig når du det<br />
knekkpunktet hvor du kan så mye at du faktisk kan<br />
begynne å gjøre dette for oss. Og det er jo da du<br />
ser ansvarsgleden kommer, ikke sant Når du ser<br />
at de tar oppgavene. De løser de, de finner mye<br />
bedre løsninger enn det vi har hatt tidligere. Og<br />
utrolige flinke mange av disse på å spille på andre,<br />
hjelpe hverandre og finne ut av ting. Så jeg tror nok<br />
du vil se at det har noe med hvor langt de er inne i<br />
året å gjøre. Og jeg er ganske sikker på at de aller<br />
fleste soldatene våre som kom inn i fjor sommer er<br />
veldig komfortable med de arbeidsoppgavene de<br />
har. De kjenner organisasjonen, de vet hva de skal<br />
gjøre, de vet at de har mestret all verdens oppgaver<br />
i et miljø som de ikke følte seg komfortable i.<br />
Det er sånne ting vi har hatt gående her det siste<br />
døgnet. Patruljeløpet er jo en sånn greie. Teambuilding.<br />
Mitt fokus når vi gjør noe sånn er jo at<br />
han som er lagfører skal føle mestring, laget hans<br />
skal føle mestring, de får kjent på det å være sliten<br />
og gnagsår og litt lei og alle de tinga der. Og det de<br />
har nå er sånn felles referansepunkt på noe som<br />
var utenfor det de syns var ålreit. Dette er sånn<br />
greie.. det er noe du ser frem til og så er det noen<br />
ting du liker å se tilbake på. Dette er sånn greie<br />
som er mer ålreit å se tilbake på enn å se frem til.<br />
For det er ingen som.. det er ingen som i utgangspunktet<br />
syns det er ålreit å være dønn sliten og<br />
trett og sluttkjørt. Men det er en veldig god erfaring<br />
å ha med seg videre når du da har blitt satt i<br />
situasjoner hvor du tror du havner i et kumulasjonspunkt,<br />
da vet du at da er det fortsatt litt å gå<br />
på. Ganske mye faktisk. Så jeg tror det er litt av<br />
greia her.<br />
Dette med mestring bør kanskje sees i lys av at<br />
verneplikt for mange er en del av et individuelt<br />
prosjekt (Gustavsen 2011), noe «som gjør seg på<br />
80 © Oxford Research AS