NB-BibliothecaNova 0414nett
NB-BibliothecaNova 0414nett
NB-BibliothecaNova 0414nett
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Det eksisterer standarder for tesauruskonstruksjon og det foreligger en<br />
rekke både allmenne og fagspesifikke tesauri.<br />
Så langt er kunnskapsorganisasjon beskrevet som en manuell prosess der<br />
fagpersoner støttet av regelverk, standarder og vokabularer utarbeider de<br />
metadata – dokumentrepresentasjoner – som skal støtte et antall stipulerte<br />
gjenfinningsbehov og gi brukere tilgang til kunnskapsinnholdet i dokumenter.<br />
Denne aktiviteten utsettes nå for press fra flere kanter. Prosessen er kostbar<br />
ettersom den er arbeidskrevende, dokumentmengden som potensielt kunne<br />
trenge beskrivelse øker tilnærmet eksponensielt, og dokumenter som tidligere<br />
måtte beskrives manuelt fordi de i utgangspunktet forelå i fysisk form, er<br />
nå digitale og tilgjengelige for maskinell behandling. Allerede på 1960-tallet<br />
ble det foretatt eksperimenter som syntes å vise at gjennomsnittlig gjenfinningseffektivitet,<br />
i den grad den lot seg måle, ble like god når søking ble basert<br />
på maskinell analyse og utvelgelse av ord i dokumentteksten som når den ble<br />
basert på manuell indeksering av de samme dokumentene, uavhengig av hvilket<br />
indekseringsprinsipp som ble lagt til grunn. Siden den tid har maskinelle<br />
indekseringsmetoder blitt mer sofistikerte, selv om de fortsatt baserer seg på<br />
den grunnleggende antagelsen at frekvensen av forekomsten av ord i en tekst<br />
er en tilfredsstillende representasjon av semantikken i teksten. Tesauri er i<br />
ferd med å utvikle seg til ontologier, maskinleselige oversikter over termer og<br />
relasjoner mellom dem som vil kunne gjøre maskiner i stand til å resonnere<br />
over termers spesifikke semantiske rolle i en tekst og dermed raffinere den<br />
semantiske representasjonen av teksten. En kan si at dokumentet er blitt<br />
sin egen metadatarepresentasjon.<br />
På samme tid er oppfatningen av hvem som er ansvarlig for kunnskapsorganiseringen<br />
under endring. I prinsippet er det tre parter som kan ha en<br />
mening om hva kunnskapsinnholdet i et dokument er – produsenten av<br />
dokumentet, den som har ansvaret for å formidle det, og den endelige brukeren<br />
av kunnskapen i dokumentet. Hittil har formidleren – en bibliotekar,<br />
arkivar – vært stort sett eneansvarlig for metadata-tilordningen. I større og<br />
større grad åpnes det nå for at produsenten – en forfatter, en fotograf – kan<br />
la teksten følge av supplerende informasjon som kan bidra til forståelse<br />
og tolking av innholdet. Samtidig åpnes det for mulighet for at brukeren<br />
både direkte og indirekte kan bidra med metadata – direkte gjennom kommentarer<br />
og omtale, vurderinger og karaktersetting, stikkord og annen supplerende<br />
tekst; indirekte ved at gjenfinningssystemer registrerer brukerdata<br />
som hvilke søkeord som førte til at et gitt dokument ble valgt og sett, eller<br />
14