(RAS) for Dalmatiner - Norsk Dalmatiner klubb
(RAS) for Dalmatiner - Norsk Dalmatiner klubb
(RAS) for Dalmatiner - Norsk Dalmatiner klubb
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Rasespesifikk avlsstrategi (<strong>RAS</strong>)<br />
<strong>for</strong><br />
<strong>Dalmatiner</strong><br />
Foto: K. Ravndal<br />
Versjon 1<br />
Gyldig t.o.m. 01.01.19
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Innholds<strong>for</strong>tegnelse <br />
Innledning ................................................................................................................................. 4 <br />
Generelt .................................................................................................................................... 4 <br />
Rasens historie; bakgrunn og utvikling ................................................................................. 4 <br />
Overordnet mål <strong>for</strong> rasen ...................................................................................................... 4 <br />
Rasens populasjon ................................................................................................................... 5 <br />
Populasjonsstørrelse ............................................................................................................ 5 <br />
Gjennomsnittlig kullstørrelse ................................................................................................. 6 <br />
Effektiv populasjonsstørrelse ................................................................................................ 6 <br />
Innavlsgrad ........................................................................................................................... 6 <br />
Bruk av avlsdyr ..................................................................................................................... 8 <br />
Innhenting av avlsmateriale fra andre land ........................................................................... 8 <br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål ....................................................................... 8 <br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene ................................................................................ 9 <br />
Helse ........................................................................................................................................ 9 <br />
Generell beskrivelse av helsesituasjonen i rasen ................................................................. 9 <br />
Forekomst av helseproblemer, sykdommer og/eller defekter ............................................. 10 <br />
DEFEKTER/FEIL ........................................................................................................................... 10 <br />
ATOPI/ALLERGI ........................................................................................................................... 10 <br />
URINSTEN .................................................................................................................................... 13 <br />
DØVHET ....................................................................................................................................... 15 <br />
HOFTELEDDSDYSPLASI (HD) .................................................................................................... 16 <br />
ADULT RESPIRATORY DISTRESS SYNDROM (ARDS) ............................................................ 17 <br />
RENAL DYSPLASI / PROGRESSIV NEFROPATI (PNP) ............................................................. 17 <br />
WOBBLER SYNDROM HOS HUND ............................................................................................. 18 <br />
OSTEOCHONDROSE HOS HUND (OCD) ................................................................................... 19 <br />
DVERGVEKST (OSTEOCHONDROSDYSPLASI) ....................................................................... 20 <br />
MEGAOESOPHAGUS (MO) ............................................................................................... 22 <br />
Forekomst av reproduksjonsproblemer. ............................................................................. 22 <br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål ..................................................................... 22 <br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
2
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene .............................................................................. 23 <br />
Mentalitet og bruksegenskaper .............................................................................................. 23 <br />
Mentalitet og bruksegenskaper i <strong>for</strong>hold til rasestandarden ............................................... 23 <br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål ..................................................................... 23 <br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene .............................................................................. 23 <br />
Atferd ...................................................................................................................................... 24 <br />
Atferdsproblemer ................................................................................................................ 24 <br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål ..................................................................... 25 <br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene .............................................................................. 26 <br />
Eksteriør ................................................................................................................................. 26 <br />
Eksteriørbedømmelser ....................................................................................................... 26 <br />
Overdrevne eksteriørtrekk .................................................................................................. 26 <br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål ..................................................................... 27 <br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene .............................................................................. 27 <br />
Oppsummering ....................................................................................................................... 27 <br />
Prioritering av viktige kortsiktige og langsiktige mål. .......................................................... 27 <br />
Plan <strong>for</strong> videre arbeid i <strong>klubb</strong>en .......................................................................................... 28 <br />
Vedlegg .................................................................................................................................. 29 <br />
Bilde 1 ................................................................................................................................. 29 <br />
Bilde 2 ................................................................................................................................. 30 <br />
Bilde 3 ................................................................................................................................. 31 <br />
Bilde 4 ................................................................................................................................. 32 <br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
3
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Innledning<br />
Klubbens avlsråd fikk i oppdrag av styret å lede utarbeidelsen av <strong>RAS</strong>. Avlsrådet hadde flere<br />
møter hvor innholdet i <strong>RAS</strong> ble diskutert, og en plan <strong>for</strong> utarbeidelsen ble lagt. Avlsrådet<br />
innhentet opplysninger som skulle til <strong>for</strong> å beskrive populasjonen i Norge, og <strong>for</strong> å identifisere<br />
problemområder i rasen. Deretter laget avlsrådet et utkast som ble grunnlaget <strong>for</strong> diskusjon<br />
med <strong>klubb</strong>ens oppdrettere på et oppdrettermøte på Gardermoen 10.mars 2013. Vi ønsket<br />
med dette å inkludere alle parter i utarbeidelsen slik at <strong>RAS</strong> kan være et dokument alle kan<br />
stille seg bak.<br />
(Her skal det stå litt om prosessen under møtet og i etterkant av oppdrettermøtet.)<br />
Generelt<br />
Rasens historie; bakgrunn og utvikling<br />
<strong>Dalmatiner</strong>en regnes <strong>for</strong> å være en meget gammel rase, men vi er litt usikre på dens<br />
opprinnelse. Det er mest trolig at den fulgte sigøynere fra Asia til Europa. Den utviklet seg<br />
der<strong>for</strong> til en utholdene traver, som skulle følge karavanene over lange avstander. Vi regner<br />
med at den også var gitt rollen som vakt hund. Den fikk et helt spesielt <strong>for</strong>hold til hester, da<br />
den oppholdt seg sammen med dem. Rasen er en av de få som har overlevd gjennom<br />
tidene, uten å miste sine opprinnelige egenskaper. England regnes som rasens moderne<br />
hjemland, mens det er Kroatia som <strong>for</strong>melt har ”eierskap” til rasen. Vi må der<strong>for</strong> <strong>for</strong>holde oss<br />
til dette landet hva gjelder rasestandarden, og eventuelle <strong>for</strong>andringer i den.<br />
Rasen var representert i Norge før 1900, men det var ikke mange eksemplarer.<br />
I senere tid var det kennel Bamselia (Lillian Gustafsson), som var den sentrale oppdretteren,<br />
men på grunn av leukodystrophi (se neden<strong>for</strong>), ble det slutt på å avle på hennes hunder<br />
rundt 1980. Vi kan regne rasen som gjenfødt i Norge fra det tiåret.<br />
Rundt 1980 oppdaget vi en recessiv lidelse i vår rase, leukodystrophi. De hundene som ble<br />
rammet døde før de fylte ett år. Det ble der<strong>for</strong> besluttet å utelukke alle teoretiske bærere fra<br />
avl, og det ble nødvendig med importer fra andre land. Det ble hovedsakelig importert fra<br />
England og Skandinavia. Linjene fra disse landene var så godt som ubeslektede, og da<br />
oppdrettere i Norge stort sett holdt seg enten til de engelske eller de skandinaviske linjene<br />
fikk vi tilnærmet to <strong>for</strong>skjellige genpooler. Fra ca. 1990 begynte vi å pare individer fra disse to<br />
grenene med hverandre. Dette var meget vellykket, og rasen fikk i løpet av de neste årene<br />
hunder av meget høy kvalitet.<br />
Så fra ca. midt på 90 tallet, hadde mange etablerte oppdrettere fått frem så gode individer at<br />
det ble naturlig å ville doble sitt eget oppdrett. Her må en huske på at avlshundene hos de<br />
<strong>for</strong>skjellige oppdrettere nå hadde mange felles aner, slik at vi i dag har en <strong>for</strong>holdsvis liten<br />
genpool i rasen, og vi bør ha dette i tankene ved fremtidig avl.<br />
Overordnet mål <strong>for</strong> rasen<br />
Vi ønsker å avle frem rasetypiske, friske og velfungerende hunder, som er til glede <strong>for</strong> sine<br />
eiere og veltilpasset dagens samfunn.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
4
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Rasens populasjon<br />
Populasjonsstørrelse<br />
Rasen har aldri vært stor tallmessig, og vi regner med at det nå (2013) er ca. 1.500<br />
dalmatinere i Norge. Det har gjennomsnittlig blitt registrert 150 valper i året ,siste 20 år. Figur<br />
1 viser at perioden startet med ca.100 registrerte valper <strong>for</strong> å nå toppen i 2003 med 210<br />
registrerte, så har antallet igjen sunket til vi er tilbake på ca. 100 valper i 2010. Det er et sprik<br />
mellom antall fødte valper og antall registrerte valper som i snitt utgjør 2 valper per kull. Noen<br />
valper er naturlig nok svakfødte eller dødfødte ved fødsel. Men <strong>for</strong>skjellen utgjøres av flere<br />
grunner enn dødfødte/svakfødte valper. Det er viktig å huske på at andre grunner til at<br />
valpene ikke vokser opp er <strong>for</strong>di de er døve, og at det i varierende grad blir tatt bort valper<br />
som er født med patch eller har gul tegning. Slik er det reelle antall dødfødte/svakfødte ca. 1<br />
pr. kull, og spriket er ikke et tegn på at rasen ikke er vital.<br />
Figur 1. Antall fødte og registrerte valper <br />
300 <br />
250 <br />
200 <br />
150 <br />
100 <br />
50 <br />
0 <br />
antall fødte valper <br />
reg. valper <br />
Figur 2. Andel valper født med patch, blå øyne og døve. <br />
16 <br />
14 <br />
12 <br />
10 <br />
% 8 <br />
6 <br />
4 <br />
2 <br />
0 <br />
Patch <br />
Døve <br />
Blåøyde <br />
Figur 3. Antall kull per år <br />
30 <br />
25 <br />
20 <br />
15 <br />
10 <br />
5 <br />
0 <br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
5
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Gjennomsnittlig kullstørrelse<br />
Det har blitt født i gjennomsnittet 6,6 til 9,7 valper pr. kull de siste 20 år (Figur 4). Dette er et<br />
<strong>for</strong>holdsvis høyt antall og viser at rasen per i dag ikke har reproduksjonsproblemer.<br />
Figur 4. GjennomsniE antall fødte valper per kull <br />
12 <br />
10 <br />
8 <br />
6 <br />
4 <br />
2 <br />
0 <br />
Effektiv populasjonsstørrelse<br />
Vi har <strong>for</strong>eløpig ikke regnet ut effektiv populasjonsstørrelse i vår rase, så vi velger å beskrive<br />
hvor stor andel av registrerte hunder per år som brukes i avl. Figur 5 viser en oversikt over<br />
trenden og man kan se at man bruker en større andel tisper enn hannhunder i avl. Av<br />
registrerte hunder er det kun mellom 12-16% av tispene som brukes i avl og 8-13% av<br />
hannhundene. Totalt benyttes mellom 21-30% av registrerte hunder i avl.<br />
Figur 5. Andel av registrerte hunder brukt i avl <br />
35 <br />
30 <br />
25 <br />
20 <br />
% <br />
15 <br />
10 <br />
5 <br />
0 <br />
Tisper <br />
Hannhunder <br />
Begge kjønn <br />
Innavlsgrad<br />
Vi har regnet ut rasens gjennomsnittlige innavlsgrad (beregnet på 6 generasjoner), og finner<br />
at den er over anbefalt nivå fra NKK, og er stigende (Figur 6). Vi vil først gjøre rede <strong>for</strong><br />
enkelte begreper og <strong>for</strong>klare hvor<strong>for</strong> og hvordan en skal ha et fokus på innavlsgraden i<br />
rasen.<br />
Innavl – avl som skjer mellom nær beslektede individer. Innavl medfører at avkom får flere<br />
homozygote (individer som har to like varianter av et gen i et genpar) genpar <strong>for</strong> både<br />
ønskede og uønskede egenskaper.<br />
Linjeavl – er en svakere <strong>for</strong>m <strong>for</strong> innavl. De fleste oppdrettere driver med en viss linjeavl<br />
<strong>for</strong>di det gir <strong>for</strong>utsigbarhet med hensyn til utseende, atferd og helse. Erfaringer i praktisk<br />
avlsarbeid tilsier at en moderat bruk av linjeavl i enkelte generasjoner er nødvendig <strong>for</strong> å<br />
oppnå sunne og rasetypiske hunder.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
6
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Hvilke krav skal man sette til avlsdyr ved linjeavl eler innavl?<br />
• Meget god sunnhet hos både individene og deres slektninger<br />
• Meget god psykisk helse<br />
• God fertilitet<br />
• Meget gode bruks- og/eller eksteriør egenskaper<br />
Innavlsgrad – et tall som angir hvor mange prosent av et individs genpar som er<br />
homozygote (identiske gener fra <strong>for</strong>eldrene <strong>for</strong> en bestemt arvelig egenskap). Innavlsgraden<br />
varierer etter hvor mange generasjoner man tar hensyn til. Genetikerne frarår tettere innavl<br />
enn 6,25 prosent. Dette er det samme som parring av søskenbarn.<br />
Mange kombinasjoner kan synes å ha en lav innavlsgrad, men når en ser nærmere på<br />
stamtavlen viser det seg at en eller et par hunder går igjen mange steder lenger bak på<br />
stamtavlen. Slik blir innavlsgraden høyere dess flere generasjoner en tar med i beregningen<br />
av denne. Vi og NKK anbefaler å regne ut innavlsgrad ved å se på 6 generasjoner.<br />
Når en skal finne innavlsgraden i Dogweb (NKKs database) er det viktig å sjekke at samme<br />
hannhund ikke står oppført med <strong>for</strong>skjellige registreringsnummer. I databasen blir hunder<br />
med ulike registreringsnummer, regnet som to ulike hunder. Dette kan der<strong>for</strong> føre til at kull<br />
står oppført med en lavere innavlsprosent enn det som er reelt. Dette gjelder spesielt ved<br />
bruk av utenlandskregistrerte hunder.<br />
Det største problemet med innavl er at man dobler på like gener. Dobling av like gener<br />
medfører at andre gener og variasjonen av gener blir borte. Dette kan ofte være positivt når<br />
det gjelder utseende, men er som regel negativt når det gjelder sykdommer og mentalitet. De<br />
fleste sykdommer nedarves ressesivt. Man regner med at alle hunderaser har sykdommer og<br />
alle hunder, uansett rase bærer på ett eller flere sykdomsgen. Når man gjennom innavl parer<br />
to beslektede <strong>for</strong>eldredyr er sjansen <strong>for</strong> at man treffer på to <strong>for</strong>eldredyr som bærer på det<br />
samme sykdomsgenet langt større, enn når man parer to ubeslektede dyr.<br />
Et annet problem med innavl er innavlsdepresjon. Dette betyr økt sykdomsfrekvens, nedsatt<br />
livskraft, redusert holdbarhet og redusert fruktbarhet. Disse problemene oppstår ,da en taper<br />
egenskaper på grunn av økt antall like (homozygote) gener i genparene. Dette fører til at<br />
bl.a. immun<strong>for</strong>svaret blir mindre effektivt ved at individets mulighet <strong>for</strong> å produsere antistoffer<br />
blir drastisk redusert.<br />
10 <br />
8 <br />
Figur 6. GjennomsniElig innavlsgrad <br />
% <br />
6 <br />
4 <br />
2 <br />
0 <br />
Figur 6 viser gjennomsnittlig innavlsgrad regnet ut på 6 generasjoner, hentet fra Dogweb,<br />
uten kritisk gjennomlesing. Vi ser at den har steget jevnt de siste 14 registrerte år og har<br />
ligget rundt 7% de siste 10 årene. Vi antar at den er noe høyere, da det ikke er kritisk<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
7
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
gjennomlest og regnet ut <strong>for</strong> hånd. Dette er høyere enn anbefalt grense på 6,25% fra NKK,<br />
som vises med rød strek. Dette er gjennomsnitt av alle parringer, slik at mange parringer vil<br />
ligge langt over anbefalt grense.<br />
Ønsker man å lære og regne ut innavlsgrad anbefaler vi å se i ”Genetikk, avl og oppdrett”<br />
utgitt av NKK i 2005 side 85.<br />
Bruk av avlsdyr<br />
Matadoravl betyr gjentatt bruk av samme hund. Dette skjer som regel på grunn av popularitet<br />
og/eller manglende tilgjengelighet på andre hunder. Konsekvensen av matadoravl er at<br />
mange hunder i neste generasjon, er i slekt med hverandre. Det vil der<strong>for</strong> øke faren <strong>for</strong><br />
innavl i en rase. Siden tisper ofte får et begrenset antall valper i <strong>for</strong>hold til hannhunder, er<br />
matadoravl som regel et problem der det er snakk om populære hanner. NKKs anbefaling er<br />
at en hund ikke bør ha flere avkom enn tilsvarende 5 % av antall registrerte hunder i<br />
rasepopulasjonen i en 5-års periode. I vår rase tilsvarer dette 37 avkom, og er gjeldene <strong>for</strong><br />
både tisper og hannhunder. Det vil si at et avlsdyr bør ha maks 37 avkom etter seg i hele<br />
avlsdyrets levetid. Dette gjelder også utenlandskregistrerte avlsdyr som brukes i Norge. Vi<br />
regnet oss frem til dette tallet ved å ta gjennomsnittlig registrerte valper de siste 20 årene.<br />
Våre statistikker viser at mange av våre avlsdyr er langt over disse grensene, og vil i følge<br />
NKK defineres som avlsmatadorer. Vi i avlsrådet er derimot usikre på hvor vi skal sette<br />
denne grensen og ser fram mot en grundig diskusjon av dette tema på oppdrettermøtet.<br />
Innhenting av avlsmateriale fra andre land<br />
Etter å ha importert og også benyttet en rekke hunder fra Skandinavia og England på tidlig<br />
80- tallet, sank antallet av importerte hunder, og har aldri kommet opp på tilnærmelsesvis<br />
samme nivå. Vi har til en viss grad reist til Sverige <strong>for</strong> å bruke hannhunder der, men bortsett<br />
fra disse har bruk av utenlandske avlshanner vært minimal. I mange tilfeller har disse<br />
hannene også vært avkom av norskoppdrettede hunder. Likedan er det heller ikke importert<br />
mange tisper med tanke på avl. Ofte har også disse importørs egne hunder i stamtavlen.<br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål<br />
NKK har bedt oss om å holde spesielt fokus på innavlsgrad og matadoravl og dette er viktige<br />
temaer <strong>for</strong> diskusjon på årets oppdrettermøte.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Siden vi nå har kartlagt en høy gjennomsnittlig innavlsgrad ,er avlsrådets <strong>for</strong>slag å<br />
redusere denne til anbefalt nivå under 6,25% fra neste år, og <strong>for</strong>tsette i årene som<br />
kommer.<br />
• Vi har og kartlagt en <strong>for</strong>ekomst av det NKK definerer som avlsmatadorer. Avlsrådet<br />
<strong>for</strong>eslår der<strong>for</strong> å redusere bruken av matadoravl. Et maks antall avkom pr. avlshund<br />
må diskuteres på oppdrettermøte.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
8
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Vi ønsker at oppdrettere er seg sitt ansvar bevisst, når det gjelder å holde den<br />
gjennomsnittlige innavlsgraden i rasen på anbefalt nivå. Her bør alle ta sin del av<br />
ansvaret. Avlsrådet vil være behjelpelig med å beregne denne <strong>for</strong> alle rapporterte<br />
ønsker om parring. Vi opp<strong>for</strong>drer samtidig oppdrettere om å tilegne seg denne<br />
kunnskapen, og å velge avlsdyr med dette i tankene. Vi vil også ha en gjennomgang<br />
av denne beregningen på oppdrettermøter fremover. Videre vil avlsrådet inkludere<br />
gjennomsnittlig innavlsgrad i sin årsrapport.<br />
• Vi ønsker at det på oppdrettermøte vil fremkomme en anbefalning om maks antall<br />
avkom per avlshund. Avlsrådet kan bidra til å holde oversikt over registrerte avkom<br />
og gi råd i <strong>for</strong>hold til denne.<br />
Helse<br />
Generell beskrivelse av helsesituasjonen i rasen<br />
Den generelle helsetilstanden i rasen er god i <strong>for</strong>hold til raser som det er naturlig å<br />
sammenlikne seg med. Men som alle andre raser har også vår noen ut<strong>for</strong>dringer en bør ta<br />
tak i. Vi har fått tilgang på statistikk fra Agria, som har sett på hvor<strong>for</strong> rasen oppsøker<br />
veterinær. Dette er statistikk utarbeidet over en 10 års periode <strong>for</strong> dalmatinere i Sverige fra<br />
1995-2006, og vi mener at de samme problemstillingene vil gjelde <strong>for</strong> vår rase her i Norge.<br />
Siden vi ennå ikke har fått statistikk fra vår egen avlsindeks, velger vi <strong>for</strong>eløpig å vise til<br />
denne statistikken fra Agria. Bildene av grafene ligger som vedlegg, og her refereres til de<br />
ulike. Agria har altså undersøkt hvor<strong>for</strong> rasen oppsøker eller blir behandlet av veterinær og<br />
sammenliknet det med alle andre raser slått i sammen.<br />
Bilde nr.1 viser <strong>for</strong>deling av årsaker <strong>for</strong> behandling hos veterinær. De fleste kom på grunn av<br />
skade, deretter på grunn av hud, <strong>for</strong>døyelse osv. De blå strekene <strong>for</strong>teller oss om hvordan<br />
dette <strong>for</strong>deler seg om en ser på alle raser samlet sett.<br />
Bilde nr. 2 viser om dalmatinere hadde <strong>for</strong>høyet risiko sammenliknet med alle raser <strong>for</strong> å<br />
trenge behandling av veterinær <strong>for</strong> ulike tilstander. Den gule streken betyr at det er ingen<br />
<strong>for</strong>skjell i risiko mellom dalmatinere og alle andre raser. Er den røde streken <strong>for</strong>bi den gule vil<br />
det si at dalmatineren hadde en økt risiko sammenliknet med alle andre raser, <strong>for</strong> å trenge<br />
behandling hos veterinær <strong>for</strong> nevnte lidelse. Er den rød streken kortere, ja da hadde<br />
dalmatinere en redusert risiko sammenliknet med alle andre raser. Det vil si at vår rase har<br />
økt risiko <strong>for</strong> å trenge veterinærbehandling <strong>for</strong> lidelser som omhandler immun<strong>for</strong>svar, øvre og<br />
nedre urinveier, atferd, ører, klør, skade, hud, osv. <strong>Dalmatiner</strong>en har redusert risiko<br />
sammenliknet med alle andre raser <strong>for</strong> å trenge behandling av veterinær <strong>for</strong> lidelser som<br />
omhandler <strong>for</strong>døyelse, respirasjon, blodsykdommer, hormoner, øyer, osv.<br />
Bilde nr. 3 viser hvilke tilstander dalmatinere har høyest risiko <strong>for</strong> å trenge behandling av<br />
veterinær <strong>for</strong>. De har lagt til grafer <strong>for</strong> alle raser samlet, slik at vi kan sammenligne.<br />
<strong>Dalmatiner</strong>en har høyest risiko <strong>for</strong> å trenge behandling <strong>for</strong> skade på hud, deretter<br />
hudlidelser, mage/tarm sykdom, ørebetennelse osv. Alle raser samlet har høyest risiko <strong>for</strong> å<br />
trenge behandling mot mage/tarm sykdom.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
9
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Bilde nr.4 viser mer spesifikke årsaker oppgitt <strong>for</strong> å få behandling av veterinær og rasens<br />
risiko i <strong>for</strong>hold til alle andre raser. Når den røde streken <strong>for</strong> betennelse i hud går over 6 betyr<br />
det at dalmatinere har mer enn 6 ganger høyere risiko <strong>for</strong> å trenge behandling <strong>for</strong> denne<br />
lidelsen sammenliknet med alle andre raser sett samlet. Her har de kun tatt med det som<br />
dalmatinere plages med, ikke alt mulig som i Bilde nr.2.<br />
Forekomst av helseproblemer, sykdommer og/eller defekter<br />
På bakgrunn av vedlagte statistikk fra Agria, pluss kunnskap og kullrapporter fra oppdrettere,<br />
samt tilbakemeldinger fra dalmatinereiere, vet vi mye om rasens helse. Vi venter også spent<br />
på hva vår avlsindeks, som har vært under arbeid i mange år, vil <strong>for</strong>telle oss.<br />
Vi vil neden<strong>for</strong> gi in<strong>for</strong>masjon om de lidelser som finnes i rasen i større eller mindre grad og<br />
presentere våre <strong>for</strong>slag til retningslinjer <strong>for</strong> avl i <strong>for</strong>hold til disse.<br />
DEFEKTER/FEIL<br />
I rasen <strong>for</strong>ekommer det enkelte eksteriørmessige trekk som utelukker hunder fra avl, uten at<br />
det påvirker hundenes helse. Vi har i mange år hatt god oversikt når det gjelder disse, som<br />
er patch (medfødt pigmentflekk), blå øyne, feilfarging gule og oransje flekker, og individer<br />
med <strong>for</strong>skjellige farger på flekker, dessuten stor pigmentmangel på nesebrusk eller øyerand.<br />
Forekomst:<br />
Prosenten av disse uønskede eksteriørtrekk har ingen økning de siste 20 år, mens andelen<br />
født med patch faktisk ser ut til å ha en nedgang (se Figur 2). Forekomst av patch har vært<br />
mellom 4,1 og 13,4%, og <strong>for</strong>ekomsten av blå øyne har vært på 0,9 til 5,1%.<br />
Målsetting:<br />
Fortsette registrering av <strong>for</strong>ekomsten av defekter og feil som patch, blå øyne, feilfarging og<br />
stor pigmentmangel på nesebrusk eller øyerand.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Oppdretter sender kullrapportskjema til avlsrådet innen valpene er 3 måneder gamle.<br />
• Avlsrådet rapporterer <strong>for</strong>ekomsten i sine årsrapporter.<br />
ATOPI/ALLERGI<br />
De vanligste problemene innen hud hos dalmatiner dreier seg om parasitter, hudinfeksjoner,<br />
Follikulitt, Pododermatitt, Atopisk dermatitt og Fôrallergi. Man kan utvikle allergi mot noe i<br />
maten eller noe i miljøet. Matvareallergi/intoleranse ses som regel mot proteiner, men kan<br />
også <strong>for</strong>ekomme mot karbohydrater og tilsetningsstoffer i <strong>for</strong>et . Dette er nødvendigvis ikke<br />
arvelig. Atopisk dermatitt (allergi mot noe i miljøet) ses som regel mot husstøvmidd,<br />
lagermidd og/eller pollen og er arvelig betinget.<br />
Den typiske allergiske hunden har kløe på et eller flere steder på kroppen, det vil si i ansiktet,<br />
på labber, i ører, på magen, i armhulene og ved endetarmen. Det er sjelden at en allergiker<br />
klør på ryggen alene. På disse områdene blir huden ofte rød eller pigmentert, pelsen kan bli<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
10
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
misfarget pga enzymer i spyttet ,og huden kan bli sår og betent pga at sopp og<br />
bakterier trives og <strong>for</strong>merer seg her. Immun<strong>for</strong>svaret i huden hos allergiske hunder er<br />
dårligere enn hos normale hunder ,og bakteriene fester seg lettere på hudcellene til<br />
allergiske dyr. Bakterie- og soppinfeksjoner vil <strong>for</strong>sterke kløen og gjøre situasjonen verre.<br />
Mange allergiske hunder får lett ørebetennelser. Hos noen dyr er hyppige ørebetennelser det<br />
eneste symptomet på at de har en allergi.<br />
Man kan ikke se <strong>for</strong>skjell på et dyr som er allergisk mot noe i maten og et som er allergisk<br />
mot noe i miljøet. Symptomene er helt like. Det tar imidlertid litt tid før man utvikler allergi mot<br />
noe i miljøet ,så symptomer på dette sees <strong>for</strong>trinnsvis fra 1-3 års alder, men noen ganger<br />
helt ned i 6 mnd alder. Dersom dyret viser symptomer før det er seks måneder ,er det mest<br />
sannsynlig at det reagerer på noe i maten. Det er imidlertid ikke uvanlig at et dyr med<br />
matvareallegi, utvikler allergi mot noe i miljøet senere i livet (kryssallergi).<br />
Atopi er en klinisk diagnose. En allergitest brukes kun til å underbygge diagnosen og til å<br />
identifisere allergenene som senere skal inkluderes i allergenspesifikk immunterapi. Hunder<br />
med atopi har en arvelig disposisjon <strong>for</strong> å utvikle hypersensitivitiet eller allergi <strong>for</strong> stoffer eller<br />
organismer i miljøet, som normalt er ufarlige.<br />
I starten vil man hovedsakelig observere kløe. Kløe kan sees ved veldig mange<br />
hudsykdommer og veterinæren må der<strong>for</strong> bruke tid på en grundig utredning. Den vil omfatte<br />
sjekk <strong>for</strong> ektoparasitter, hudinfeksjoner, en fòrallergiutredning og muligens andre tester. Så<br />
kan en blodprøve gi svar på hvilke stoffer hunden reagerer på. Disse stoffene må hunden<br />
unngå kontakt med. Om dette ikke lar seg gjøre, kan man bestille en allergen spesifikk<br />
immunterapi (”allergi vaksine”). Atopi hos hunden kan ikke helbredes, men som regel<br />
kontrolleres godt ved en kombinasjon av behandlinger.<br />
<strong>Dalmatiner</strong>e med atopi<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
11
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Allergi hos dalmatiner med reaksjoner på poter, rundt munnen, på magen og i øret.<br />
Forekomst:<br />
Vi får stadig tilbakemeldinger fra eiere, oppdrettere og veterinærer om at rasen er<br />
overrepresentert hva gjelder diverse allergiske reaksjoner. Dette kan være alt fra livstruende<br />
atopi og gjentagende pote/øre infeksjoner, til mer kosmetiske symptomer. Mat allergier<br />
<strong>for</strong>ekommer også. Dette er med på å senke livskvaliteten til de affiserte hunder, og er også<br />
en kilde til stor bekymring <strong>for</strong> eiere. Dere ser av vedlagte grafiske fremstilling fra Agria, at<br />
rasen regnes <strong>for</strong> å ha betydelig større sjanse <strong>for</strong> å utvikle diverse immun relaterte lidelser,<br />
enn gjennomsnittet i alle raser.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å redusere <strong>for</strong>ekomsten av atopi/allergi i rasen.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Avlsrestriksjoner per i dag er at atopiske hunder ikke skal brukes i avl. Avlsrådet<br />
ønsker en diskusjon ved årets oppdrettermøte vedrørende eventuelt videre<br />
restriksjoner i <strong>for</strong>hold til atopi/allergi. Vi <strong>for</strong>eslår at søsken av atopikere/allergikere<br />
ikke blir brukt i avl. Foreldrene mener vi kan <strong>for</strong>søkes brukt i en annen kombinasjon<br />
enn den som ga syke valper, da det har vist seg at avlsdyr som har gitt atopi/allergi i<br />
ett kull, har fått friske valper i en annen kombinasjon. Blir det derimot syke valper i to<br />
<strong>for</strong>skjellige kombinasjoner, bør hunden ikke anvendes mer i avl.<br />
• Hver enkelt oppdretter må kritisk vurdere sine avlsdyr. Det er ganske mange hunder<br />
som har en eller annen mild <strong>for</strong>m <strong>for</strong> allergiske reaksjoner, uten at dette ser ut til å<br />
plage hunden nevneverdig.<br />
• Vi håper at en redusering av innavlsgraden og dermed en økning av genpoolen vil<br />
redusere risikoen <strong>for</strong> at to dyr med de samme recessive anleggene <strong>for</strong> de samme<br />
allergier, blir paret med hverandre.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
12
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
• Det er viktig at avlsrådet får in<strong>for</strong>masjon om alvorlig allergi hos den enkelte hund, her<br />
trengs alltid en diagnose fra veterinær. Vi anbefaler at hunden blir tatt med til<br />
spesialist <strong>for</strong> utredning, hvis den ikke blir bedre etter parasittbehandling og utprøving<br />
av eventuell matallergi.<br />
• Erfaringer viser at hundeeiere ikke får optimal hjelp hos sin veterinær når det gjelder<br />
hud/pelsproblemer hos hunden sin. Dette kan bli både frustrerende og kostbart.<br />
Avlsrådet ber der<strong>for</strong> oppdretterne om å engasjere seg i problemet, og vi vil gå<br />
igjennom en del råd og anbefalninger på hvordan man går frem med hud og allergi<br />
problematikk på oppdrettermøter i fremtiden.<br />
• Vi ønsker å få kartlagt <strong>for</strong>ekomsten av atopi/allergi i rasen slik at effekten av<br />
eventuelle tiltak vi setter i verk kan måles ved en ny kartlegging etter en periode.<br />
URINSTEN<br />
Alle dalmatinere har i utgangspunktet et defekt gen som gjør at de produserer urinsyre med<br />
et høyere syrenivå enn andre raser. Dette gjør at de har anlegg <strong>for</strong> å produsere urater, en<br />
spesiell <strong>for</strong>m <strong>for</strong> urinsten. Dette er meget smertefullt <strong>for</strong> hunden, og må behandles med<br />
streng diett, i mange tilfeller er det nødvendig med en operasjon <strong>for</strong> å fjerne stenene. Har en<br />
hund først begynt å produsere urater, er det ofte et tilbakevendende problem.<br />
Den første krysning av dalmatiner og pointer <strong>for</strong> å få hunder med normalt urinsyrenivå, ble<br />
gjort i 1973 av <strong>for</strong>sker og oppdretter Robert Schaible i Amerika. Han brukte 5 generasjoner<br />
på å avle avkommet med dalmatinere, <strong>for</strong> å få tilbake rasetypen. Så i 1981 ble det søkt om å<br />
få disse LUA (low urinary acid) dalmatinerne registrert i den amerikanske kennel<strong>klubb</strong>en.<br />
Rase<strong>klubb</strong>ene i Amerika motsatte seg at disse skulle registreres som dalmatinere, og det tok<br />
30 år før det ble akseptert. Den gang hadde man ingen gen-test <strong>for</strong> å kunne identifisere<br />
hvilke valper som bar genet <strong>for</strong> normal urinsyreproduksjon videre, så testparringer var eneste<br />
vei å gå. Det sier seg selv at dette har vært et enormt arbeid. Generasjonene mellom 1981<br />
og 2011 ble registrert i UKC,(United Kennel Club) men altså ikke akseptert i AKC (American<br />
Kennel Club). Først da <strong>for</strong>sker Danika Bannasch fant genet <strong>for</strong> normal urinsyreproduksjon,<br />
ble det en <strong>for</strong>nyet interesse <strong>for</strong> å få hunder med dette genet registrert. Endelig ble det<br />
godkjent i 2011. Den engelske kennel<strong>klubb</strong>en fulgte raskt etter, og LUA dalmatinere kan nå<br />
registreres som dalmatinere i begge disse land.<br />
Overstående beskriver begynnelsen av historien om LUA, og hvordan disse hundene først<br />
de siste par år dvs. 40 år etter at Robert Schaible hadde <strong>for</strong>etatt kryssparringen mellom<br />
pointer og dalmatiner, er blitt godkjent og registrert som dalmatiner i den amerikanske og<br />
britiske kennel<strong>klubb</strong>en.<br />
Forekomst:<br />
Siden lidelsen ikke innrapporteres, vet vi ikke i dag <strong>for</strong>ekomsten. Vi har ikke mange hunder<br />
som blir syke av denne lidelsen, og det er flest hannhunder, men det er meget alvorlig <strong>for</strong> de<br />
det rammer.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å redusere <strong>for</strong>ekomsten av hunder som plages med urinsten.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
13
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Avlsrådet <strong>for</strong>slår:<br />
• Avlsrådet ønsker at kjente tilfeller av urinsten innrapporteres til avlsrådet slik at man<br />
kan holde en oversikt over <strong>for</strong>ekomsten.<br />
• Det er svært viktig at oppdrettere in<strong>for</strong>merer sine valpekjøpere om anbefalt fòr og<br />
proteininnhold. Dette er beskrevet i <strong>klubb</strong>ens valpehåndbok.<br />
• Avlsrådet ønsker at oppdrettermøte diskuterer følgende <strong>for</strong>slag:<br />
Vi har nå gjennom våre kontakter mulighet <strong>for</strong> å importere en valp ,hvor far er homozygot LUA. <br />
Denne hunden er også homozygot sort. Dette vil si at alle hans valper i det aktuelle kullet, planlagt i <br />
England, vil bli LUA og sorte. In<strong>for</strong>masjon om hannhunden er å finne her: <br />
http://rimrockdals.webs.com/makslua.htm <br />
GRAND CHAMPION RIM ROCK STOCKLORE MYSTIC MAKS<br />
(Homozygot LUA og homozygot sort)<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
14
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Oppdretter i England har undersøkt hans generelle helsetilstand og også hans gemytt. Det er ikke <br />
bestemt hvilken tispe oppdretter vil bruke i denne kombinasjonen. Det er også en mulighet <strong>for</strong> å <br />
kjøpe ett eller to strå med sæd fra denne hannen, og vi har selvfølgelig også anledning til å finne en <br />
annen interessant LUA dalmatiner <strong>for</strong> import. <br />
Avlsrådet har vært i kontakt med NKK <strong>for</strong> å få deres <strong>for</strong>sikring om at LUA dalmatinere født i Norge, vil <br />
bli registrert i kennel<strong>klubb</strong>en uten avlsrestriksjoner. Dette er en betingelse <strong>for</strong> at vi skal gå videre <br />
med planer om å importere en LUA. Astrid Indrebø anbefalte NKK å stille seg positivt til dette. Vi har <br />
fått bekreftet fra registreringsavdelingen at valp med et Export Pedigree, og altså registrert i The <br />
British Kennel Club, vil kunne omregistreres i NKK. Vi har ikke undersøkt om det samme gjelder <strong>for</strong> <br />
eventuell sædimport fra USA. <br />
Her er det først og fremst viktig å avgjøre om vi ønsker å importere en LUA dalmatiner, hvilken er et <br />
helt åpent spørsmål. Det er ingen anbefaling fra avlsrådet at den som er nevnt er den som er best <br />
egnet, avkom fra ham er bare et <strong>for</strong>slag. <br />
DØVHET<br />
Døvhet henger sammen med pigmentering. Den arvelige døvheten hos dalmatiner kommer<br />
fra “the extreme white piebald gene”. To fullhørende <strong>for</strong>eldre har fått døve valper, så det er i<br />
alle fall ikke dominant nedarvning, og <strong>for</strong>di døve <strong>for</strong>eldre kan få hørende valper, er det heller<br />
ikke enkel ressesiv nedarvning. Man tror det kan være multigenetisk, antagelig to <strong>for</strong>skjellige<br />
ressesive gener. Hunden kan være dobbeltsidig eller ensidig døv/hørende.<br />
BAER-test er den eneste “sikre” testen <strong>for</strong> å avgjøre om en hund er hørende. Denne<br />
registrerer elektrisk aktivitet i hjernen som respons på lydstimuli. Da kan man se på kurven<br />
som kommer frem om den er døv eller hørende på hvert av ørene, som testes separate. Og<br />
man kobler ID-chip til resultatene, slik at man ikke kan “jukse”, og ta samme valpen to<br />
ganger. Innvendinger mot BAER-testing er at man av og til får falske resultater. Vanligvis at<br />
en valp er døv, når den ikke er det, evt. på ett av ørene, og viser seg senere å høre på<br />
begge. Dette <strong>for</strong>ekommer, hvis ikke elektrodene er satt på riktig sted. Det motsatte, at en<br />
hund hører, når den er døv, er også rapportert, men det kan være vanskelig å <strong>for</strong>stå<br />
ettersom kurver viser hvordan hjernen reagerer på det den hører i det aktuelle øret. I så fall<br />
er ikke lydimpulsene til det andre øret fullstendig avstengt, slik det skal være.<br />
De tester avlsdyr i de fleste land i Vest-Europa, inkl. England. I Tyskland og Nederland<br />
brukes kun bilateralt hørende hunder i avl, og de er pålagt å teste alle valpene i kullene. I de<br />
nederlandske tallene kan vi se at antall døve gikk ned, etter at de bare godtok fullt hørende<br />
hunder i avl, men nå har det stått stille en stund, og siste år var prosent totalt døve høyere<br />
enn på mange år. Man tror der<strong>for</strong> at BAER-test, og avl på dobbeltsidig hørende hunder bare<br />
hjelper inntil et visst minimum. Resten er tilfeldigheter mht. pigmentering.<br />
I Sverige og Danmark skal alle avlsdyr testes, men man kan godt bruke ensidig hørende i<br />
avl. I Danmark kun hvis de pares med en fullhørende.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
15
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Forekomst:<br />
Det <strong>for</strong>ekommer en del døvhet i rasen. Figur 7 viser trenden over andel valper som er født<br />
døve fra 1990-2010. Kurven varierer mellom 0,8-4,5%.<br />
5 <br />
4 <br />
3 <br />
% <br />
2 <br />
1 <br />
0 <br />
Figur 7. Andel valper født døve <br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å holde <strong>for</strong>ekomsten av døvhet på lavest mulig nivå, men erkjenner at det alltid vil<br />
fødes døve valper.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Det har til nå ikke vært mulig å BAER-teste i Norge. Men en veterinær ved Follo<br />
dyreklinikk holder på å få opplæring ,og vil etter hvert tilby test på vår rase.<br />
• Tema ble diskutert på oppdrettermøte 2012 og konkluderte da med at det ikke er<br />
aktuelt eller hensiktsmessig å teste alle valper i alle kull, men det vil bli enklere å få<br />
testet avlsdyr ,og valper som skal selges til utlandet. Diskusjon i etterkant av<br />
innlegget tok <strong>for</strong> seg at det er positivt at vi har en mulighet <strong>for</strong> å teste valper på en<br />
enklere måte fremover, men det reiser et par spørsmål i <strong>for</strong>hold til hvordan en<br />
<strong>for</strong>holder seg til de unilaterale. Valpekjøpere skal in<strong>for</strong>meres om all testing, men<br />
trenger også å <strong>for</strong>stå at unilaterale kompenserer <strong>for</strong> sitt hørselstap og fungerer like<br />
godt som de som hører på to ører. Her vil vi på nytt diskutere på oppdrettermøte<br />
10.mars 2013 om hvordan vi skal <strong>for</strong>holde oss til dette ,og ber alle om å tenke<br />
gjennom problemstillinger: Skal vi pålegge å teste avlsdyr? Bruke kun fullhørende i<br />
avl, eller fraråde dobling på unilateralt hørende?<br />
HOFTELEDDSDYSPLASI (HD)<br />
HD er en lidelse hvor lårbenshodet og hofteskålen ikke er tilpasset hverandre optimalt. HD er<br />
en arvelig betinget sykdom med en "polygenetisk" arvegang.<br />
Forekomst:<br />
Forekomsten av HD har vært varierende de siste 20 årene i rasen, mellom 0-14% som vist i<br />
Figur 8. Majoriteten av dalmatinere med HD er avlest med grad C. Lidelsen blir ikke vurdert<br />
som et uttalt problem i rasen.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
16
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Figur 8. Andel hunder med HD <br />
15 <br />
10 <br />
% <br />
5 <br />
0 <br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å holde <strong>for</strong>ekomsten av HD på lavest mulig nivå.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Vi <strong>for</strong>tsetter å registrere <strong>for</strong>ekomsten av HD og presentere dette i avlsrådets<br />
årsrapport.<br />
• Dagens retningslinjer er at avlshunder skal være HD-frie (HD A og B). Disse<br />
retningslinjene var oppe til diskusjon på oppdrettermøtet 2012 . Det var enighet om at<br />
kriteriet <strong>for</strong>tsatt skulle være HD-frie hunder i avl. Det anbefales at man samtidig tar<br />
hensyn til HD-indeks, og <strong>for</strong>søker å avle på individer som til sammen gir en indeks på<br />
over 200.<br />
ADULT RESPIRATORY DISTRESS SYNDROM (ARDS)<br />
I begynnelsen av 1990 årene, dukket det opp en alvorlig lidelse i Finland. ARDS er et<br />
symptom på en lungesykdom hvor det <strong>for</strong> dalmatiner rasens del har vist seg at hundene dør<br />
før de er ett år gamle.<br />
Forekomst:<br />
Det er pr. i dag ikke født hunder i Norge som har utviklet ARDS.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å unngå at det blir født hunder med ARDS i Norge.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Dagens avlsrestriksjoner sier at kjente anleggsbærere og de neste 5 generasjoner er<br />
utelukket fra avl. Inntil 7. generasjon skal slike linjer ikke krysses (tillatt med parring<br />
mellom 6. og 7. generasjon). Dette ønsker vi å opprettholde.<br />
RENAL DYSPLASI / PROGRESSIV NEFROPATI (PNP)<br />
PNP er egentlig en betegnelse på en rekke nyresykdommer, hvor en medfødt misdannelse i<br />
nyrene utvikler seg over tid til en total nyresvikt. De kliniske symptomene på lidelsen er ikke<br />
alltid like lette å oppdage, da ikke alle hundene viser like sterke symptomer. De første<br />
sykdomstegnene kan variere, men vanligvis vil hunden drikke og urinere mer enn normalt.<br />
Dette starter ofte i ung alder, men oppfattes da sjelden som tegn på sykdom, <strong>for</strong>di hunden<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
17
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
virker frisk ellers. Lenger ut i sykdomsbildet mister hunden matlysten og blir avmagret, får<br />
gjerne brekninger, diaré og kan lett bli uttørket.<br />
Alle hunder fødes med underutviklede nyrer som modnes med alderen. Der<strong>for</strong> er PNP veldig<br />
vanskelig å diagnostisere på et tidlig stadium. Sykdoms<strong>for</strong>løpet er meget varierende, fra<br />
raskt å utvikle akutt nyresvikt, til en så sakte utvikling at hunden kommer i moden alder før<br />
det blir mistanke om at noe er galt. Hvordan sykdommen viser seg, eller hvor lenge en<br />
rammet hund lever, beror på hvor hardt nyrene er angrepet. De hundene som blir født med<br />
en alvorlig grad av PNP blir gjerne avlivet i 2-6 måneders alder, mens hunder med mindre<br />
alvorlig grad kan leve til de når 4-6 års alder.<br />
PNP kan bare diagnostiseres med sikkerhet ved at en tar en vevsprøve av nyrene ved<br />
obduksjon av den døde hunden.<br />
PNP nedarves recessivt. Det betyr at begge <strong>for</strong>eldrene til den syke hunden er bærer av<br />
genet.<br />
Forekomst:<br />
Avlsrådet har fått innrapportert et tilfelle av PNP den senere tid. Denne hunden var<br />
svenskoppdrettet, men med norsk far. Det har vært noen få sporadiske tilfeller registrert i<br />
Sverige siden 1980 tallet. Sykdommen har liten utbredelse i rasen per i dag.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å holde oversikt over <strong>for</strong>ekomsten av PNP.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Avlsrådet ønsker at kjente tilfeller av PNP innrapporteres til avlsrådet slik at man kan<br />
holde en oversikt over <strong>for</strong>ekomsten.<br />
• Avlsrådet og oppdrettermøtet 2012 mener en ikke skal sette i gang noen avlstiltak på<br />
nåværende tidspunkt.<br />
• Avlsrådet in<strong>for</strong>merer <strong>klubb</strong>ens medlemmer om lidelsen og opp<strong>for</strong>drer oppdrettere til å<br />
være aktive der det er mistanke om PNP siden den eneste sikre måten å<br />
diagnostisere PNP er ved obduksjon av nyrene i <strong>for</strong>bindelse med at hunden avlives<br />
eller dør.<br />
• Det finnes i dag en utvidet urinanalyse som viser hvor effektiv filtreringen er i nyrene.<br />
Denne vil da gi en indikasjon på nyrefunksjonen, og kan benyttes, hvis en ønsker å<br />
bruke en hund i avl, som har PNP tilfeller i nær slekt.<br />
WOBBLER SYNDROM HOS HUND<br />
Wobbler er en samlebetegnelse <strong>for</strong> en rekke tilstander som kan oppstå i nakken og som<br />
medfører innsnevring av ryggmargskanalen med trykk på nervene der. Dette gir igjen ustø<br />
gange ”wobbling” som symptom. Wobbler <strong>for</strong>ekommer både hos hest og hund. Hos hund<br />
finner en det utelukkende hos store hunderaser ,med størst hyppighet hos rasene Grand<br />
Danois og Dobermann.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
18
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Forløpet og hva som gir innsnevringen i ryggmargskanalen er ulik hos ulike raser. Økende<br />
risiko med økende alder er funnet, og en viss enighet om at det er genetisk betinget, men<br />
med ukjent arvegang/ arvbarhet.<br />
Selv om det er utviklet nye operasjonsteknikker, er prognosen dårlig <strong>for</strong> hunder med<br />
Wobbler. Majoriteten blir avlivet innen to år etter å ha fått diagnosen.<br />
Forekomst:<br />
Avlsrådet har fått innrapportert seks tilfeller av Wobbler de siste 20 år. Noen er<br />
diagnostiserte tilfeller, og noen er mistenkte tilfeller ut fra nevrologisk undersøkelse. Det er<br />
klart muligheter <strong>for</strong> både mørketall og feildiagnostiseringer (discus prolaps i ryggen gir også<br />
lignende symptomer). I tilfellene vi kjenner til hos dalmatiner i Norge har symptomene vist<br />
seg fra 5 års alder eller eldre, og er trolig grunnet ustabilitet mellom skivene i nakken.<br />
Tilfellene er sporadiske med individer som til en viss grad er i slekt, men ingen helt klar<br />
sammenheng.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å holde oversikt over <strong>for</strong>ekomsten av Wobbler.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Avlsrådet ønsker at kjente tilfeller av Wobbler innrapporteres til avlsrådet slik at man<br />
kan holde en oversikt over <strong>for</strong>ekomsten.<br />
• Avlsrådet har vært i kontakt med veterinær Øyvind Stigen ved veterinærhøyskolen<br />
både nå og tidligere. Vi ba om råd angående eventuelle avlsrestriksjoner. Lidelsen<br />
ble tatt opp på oppdrettermøtet 2012. Konklusjonen ble at vi ikke skal sette i gang<br />
noen avlstiltak på det nåværende tidspunkt, men understreker viktigheten av at<br />
oppdrettere er aktive der det er mistanke om lidelsen, og gjør sitt <strong>for</strong> at hunden skal få<br />
en sikker diagnose.<br />
OSTEOCHONDROSE HOS HUND (OCD)<br />
Osteochondrose er en vekst<strong>for</strong>styrrelse i leddbrusken som viser seg hos hunder som vokser.<br />
Oftest viser de første symptomene seg når valpen vokser mest (ca 4-7 måneder). De fleste<br />
hundene som rammes er av middelsstore til store raser og <strong>for</strong>andringene kommer oftest i<br />
skulder-,albue-, kne- og haseledd. OCD <strong>for</strong>ekommer også hos hest og gris.<br />
Alle store ben som møter et annet ben er dekket med brusk <strong>for</strong> at benendene skal gli lett mot<br />
hverandre. Når bena til hunden vokser må også brusken vokse. Skjelettet dannes hele tiden<br />
ved at brusken vokser, og den brusken som ligger dypest vil gradvis omvandles til ben. På<br />
den måten blir bena lengre og lengre, men de har hele tiden brusk i jevn tykkelse i endene.<br />
Osteochondrose betyr at det blir feil i om<strong>for</strong>mingen av brusk til ben. Brusken får næring fra<br />
leddvæsken, men hvis brusken blir <strong>for</strong> tykk, når ikke næringen ut i hele brusken og delene<br />
som ligger dypest kommer til å dø, også kjent som at det «går i nekrose». Den døde brusken<br />
løsner fra underlaget og det resulterer i et sår i bruskoverflaten i leddet. Det er smertefullt og<br />
hunden begynner å halte.<br />
Symptomene er halting som ikke gir seg, eller som kommer og går. En valp som begynner<br />
å halte bør alltid undersøkes, hvis det ikke går over av seg selv med et par dagers hvile.<br />
Valper med OCD begynner ofte å halte ved 4-7 måneders alder. Haltingen <strong>for</strong>verrer seg etter<br />
enda noen måneder, når leddproblemene har blitt verre. Hvis hunden har like vondt i begge<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
19
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
beina kan det være vanskelig å se haltingen, men en får en hund som sover mye, som ikke<br />
vil leke og isteden<strong>for</strong> ligger mest og sturer.<br />
Diagnosen stilles ved beskrivelse av symptomene og klinisk undersøkelse kombinert<br />
med røntgen.<br />
Milde osteochondrose-<strong>for</strong>andringer i skulderleddene kan noen ganger leges tilfredsstillende<br />
uten operasjon, men <strong>for</strong> de andre leddene og ved større skader i skulderleddene gjelder det<br />
at jo tidligere man opererer, desto større sjanse er det <strong>for</strong> at resultatet skal bli bra. Dette er<br />
<strong>for</strong>di betennelsen i leddene ikke har hatt tid til å bli så alvorlig. Selvfølgelig kommer det også<br />
an på hvor stor bruskskaden er til å begynne med.<br />
Generelt sett ansees osteochondrose i skulderleddene og ha best prognose, mens albue og<br />
kneleddene har noe dårligere prognose, haseledds-osteochondrose har dårligst prognose.<br />
Hvert enkelt tilfelle er imidlertid unikt og må bedømmes individuelt.<br />
Årsakene til osteochondrose er antatt å være flere, uten at en vet sikkert. Det<br />
finnes genetiske faktorer uten at arvegangen er kjent ,da gjennomslaget er ujevnt og gjerne<br />
hopper over generasjoner. En antar at arveligheten er noe lavere enn <strong>for</strong> HD. Det betyr ikke<br />
det samme som at osteochondrose er medfødt, men det betyr at hunden er født med stort<br />
eller lite anlegg <strong>for</strong> å utvikle osteochondrose.<br />
Den utløsende faktor er ofte et slag eller støt mot leddet i valpens mest sårbare periode (4-7<br />
mndr.) Det er også en <strong>for</strong>skjell i kjønn ved at flere hannhunder enn tisper utvikler lidelsen.<br />
Forekomst:<br />
Vi har ingen sikker status på antall tilfeller i rasen. Det er antatt å være noe mørketall, men<br />
det rapporteres 1-2 tilfeller årlig i snitt.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å holde oversikt over <strong>for</strong>ekomsten av OCD.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Avlsrådet ønsker at kjente tilfeller av OCD innrapporteres til avlsrådet slik at man kan<br />
holde en oversikt over <strong>for</strong>ekomsten.<br />
• Hunder behandlet <strong>for</strong> OCD bør ikke anvendes i avl.<br />
• Oppdrettere bør være oppmerksom på <strong>for</strong>ekomst i avlsdyrets nære slekt.<br />
DVERGVEKST (OSTEOCHONDROSDYSPLASI)<br />
Dvergvekst er en genetisk basert feilutvikling av <strong>for</strong>beiningen i skjelettet. I enden av<br />
de <strong>for</strong>skjellige knoklene er det vekstplater som <strong>for</strong>beiner seg når individet er ferdigvokst. I<br />
den mest alvorlige <strong>for</strong>m <strong>for</strong> dvergvekst vil disse <strong>for</strong>beine seg <strong>for</strong> tidlig i den rørknokkel vi<br />
kaller spolebeinet slik at dette slutter å vokse og blir <strong>for</strong> kort og gjør at den andre knokkel i<br />
<strong>for</strong>beinet, kalt albuebeinet, blir buet. Begge disse knoklene er festet mellom håndledd og<br />
albueledd.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
20
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Valp med dvergvekst. Ble avlivet 4,5 mnd gammel.<br />
Det er <strong>for</strong>sket en hel del på dvergvekst, da den <strong>for</strong>ekommer i mange raser. Det er konkludert<br />
med enkel recessiv nedarving, noe som også synes å stemme i vår rase.<br />
De kliniske symptomer opptrer først når valpen har nådd en alder av 3 til 4 måneder, og det<br />
synes som om disse kan være av <strong>for</strong>skjellig alvorlighetsgrad. Noen valper blir så<br />
”de<strong>for</strong>merte” at avlivning er den eneste løsningen, mens andre kanskje bare er<br />
lettere affiserte.<br />
Prognosen er dessverre veldig dårlig når det gjelder de hardest rammede valpene. Det er<br />
<strong>for</strong>søkt å operere, men feilbelastningen har da allerede skadet albueleddet så alvorlig at<br />
hunden vil måtte leve med store smerter.<br />
Forekomst:<br />
Vi kjenner bare til to tilfeller av dvergvekst hos norske dalmatinere, en i 2003 og en i 2009.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å unngå at det blir født hunder med dvergvekst i Norge.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Avlsrådet anbefaler å unngå dobling på teoretiske bærere, da vi ikke vet hvilke<br />
hunder som kan bære genet videre, og ikke ønsker at det blir født valper med<br />
dvergvekst. Avlsrådet har god oversikt over hvilke hunder som i dag er teoretiske<br />
bærere og kan der<strong>for</strong> gi korrekt in<strong>for</strong>masjon ved bruk av en teoretisk bærer.<br />
• Det er <strong>for</strong>etatt dobling av sikre bærere både i Norge og i utlandet, men til nå er det<br />
ikke innrapportert tilfeller av dvergvekst i fra disse kombinasjonene. Det er en<br />
mulighet <strong>for</strong> at valper som vil utvikle dvergvekst kan identifiseres ved hjelp av en<br />
røntgen undersøkelse av håndleddet før de er 12 uker. Vi vil likevel fraråde at slike<br />
nære doblinger blir gjort, da det innebærer ekstra kostnader og arbeid. Vi er heller<br />
ikke helt sikre på at røntgenbilder som viser normale håndledd, utelukker at valpen<br />
kan utvikle dvergvekst.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
21
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
MEGAOESOPHAGUS (MO)<br />
Dette er en lidelse hvor musklene i spiserøret ikke fungerer som de skal. Maten som svelges<br />
vil ikke bli presset videre ned i magesekken og legger seg i spiserøret. Det vil bli gulpet<br />
u<strong>for</strong>døyd opp igjen, eller havner i luftrøret. Er en valp født med denne lidelsen, vil en se at<br />
maten kommer opp igjen, særlig etter at valpen har gått over til fast føde. Før dette vil det<br />
også kunne komme melk ut av nesen, spesielt etter at valpen har spist og ligger ned, men<br />
her kan det godt bare være snakk om en grådig valp som ikke greier å svelge unna <strong>for</strong>t nok.<br />
Det sier seg selv at noen valper med MO, etter hvert vil bli magre. Mange overlever der<strong>for</strong><br />
ikke, mens noen er så mildt angrepet at de kan få i seg nok mat til å vokse og trives. Det blir<br />
også rapportert om valper som utvikler en bedre muskelfunksjon etter hvert, og lever et<br />
normalt liv.<br />
For å få stilt en sikker diagnose, må valpen tas med til veterinær hvor man tar røntgen av<br />
spiserøret etter at valpen har svelget en kontrastvæske. Denne sees da på bildet, liggende i<br />
spiserøret.<br />
Lidelsen er uten tvil arvelig og sannsynlig multigenetisk. Hvor høy arvbarhet den har vet vi<br />
ikke.<br />
Forekomst:<br />
Lidelsen har blitt rapportert i fem kull i perioden 1990-2000. Tallet kan være høyere da<br />
symptomene kan være såpass milde at valpen overlever.<br />
Målsetting:<br />
Vi ønsker å holde oversikt over <strong>for</strong>ekomsten av MO.<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Avlsrådet ønsker at kjente tilfeller av MO innrapporteres til avlsrådet slik at man kan<br />
holde en oversikt over <strong>for</strong>ekomsten.<br />
• Avlsrådet anbefaler ingen avlsrestriksjoner annet enn at en unngår å avle på<br />
diagnostiserte tilfeller, og at en rådfører seg med avlsrådet hvis en har mistanke om<br />
lidelsen.<br />
Forekomst av reproduksjonsproblemer.<br />
Det finnes per dags dato (2013) ingen reproduksjonsproblemer i rasen.<br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Vi ønsker at atopi/allergi skal være den lidelsen som prioriteres i <strong>for</strong>hold til å<br />
redusere <strong>for</strong>ekomsten. Vi setter der<strong>for</strong> dette som et kortsiktig og langsiktig mål <strong>for</strong><br />
avlsarbeidet i rasen.<br />
• Avlsrådet vil <strong>for</strong>tsette å holde en oversikt over <strong>for</strong>ekomst av defekter/feil, urinsten,<br />
døvhet, HD, PNP, Wobbler, OCD og MO og at syke hunder utelates fra avl.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
22
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
• Avlsrådet vil <strong>for</strong>tsette å gi råd i <strong>for</strong>hold til avl på hunder beslektet med kjente eller<br />
teoretiske bærere av dvergvekst.<br />
• Dagens avlsrestriksjoner i <strong>for</strong>hold til ARDS opprettholdes.<br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Her vil det komme en strategi <strong>for</strong> å nå målet med å redusere <strong>for</strong>ekomst av atopi og<br />
allergi, etter diskusjon på oppdrettermøte.<br />
• Kartlegge <strong>for</strong>ekomst av atopi/allergi (avlsindeks og egne kartlegginger med 5 års<br />
mellomrom).<br />
• Bortsett fra allergier, er de andre ovennevnte lidelser så lite utbredd i rasen at vi i<br />
øyeblikket (2013) kun anbefaler å unngå dobling av mistenkte bærere og/eller unngå<br />
bruk av affiserte hunder. Avlsrådet har god oversikt, men vi presiserer viktigheten av<br />
at nye tilfeller blir innrapportert.<br />
Mentalitet og bruksegenskaper<br />
Mentalitet og bruksegenskaper i <strong>for</strong>hold til rasestandarden<br />
”Åpen og vennlig, ikke sky eller tilbakeholdende og uten nervøsitet og aggressivitet.”<br />
(Rasestandarden)<br />
<strong>Dalmatiner</strong> regnes som en selskapshund, og de fleste valper blir der<strong>for</strong> solgt til familier som<br />
ønsker seg akkurat det. Dette er ofte mennesker med liten eller ingen tidligere erfaring med<br />
hund. Gode familiehunder må være vennlige, åpne, tolerante og trygge, med liten kamp og<br />
jaktlyst. De blir ofte utsatt <strong>for</strong> velment feilbehandling, og dette må de tåle uten å bli nervøse<br />
eller aggressive. De bør heller ikke ha en <strong>for</strong> sterk kjønnsdrift, da dette ofte kan føre til<br />
oppførsel eiere synes er vanskelig å kontrollere. Vi vil konkludere med å si at familiehunder<br />
er den kategori hund som er mest etterspurt, og hvor det <strong>for</strong>langes ekstra god mentalitet..<br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Målet er å opprettholde en rase med de nevnte mentale egenskapene.<br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• En ønsker å utelukke nervøse, aggressive, skye og svært hormonelle hunder i avl.<br />
Det er der<strong>for</strong> viktig at oppdrettere og hannhundeiere vurderer sine avlsdyr med tanke<br />
på dette.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
23
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
• Flere har ytret ønske om at avlsdyr bør mentaltestes, dette er et godt hjelpemiddel<br />
hvis du som oppdretter ønsker å få vite mer om hundens egenskaper i dette<br />
henseende. Dette er åpent <strong>for</strong> diskusjon på oppdrettermøtet.<br />
Atferd<br />
Atferdsproblemer<br />
Atferdsproblemer hos hunder er en av de største årsakene bak avlivning og omplassering.<br />
Man ser også at atferdsproblemer hos hund varierer med rase, og man kan der<strong>for</strong> si at atferd<br />
er arvelig. Hvor stor arvbarhet atferd har varierer med hvilken atferd vi har med å gjøre.<br />
Atferdsproblemer skyldes ikke gener alene, men oppstår gjennom erfaringer. En del hunder<br />
utsettes <strong>for</strong> velment (eller ikke velment) feilbehandling, og blir også ofte feiltolket på grunn av<br />
manglende kunnskap hos eier.<br />
Undersøkelser tyder på at førstegangs hundeeiere oftere får atferdsproblemer hos sin hund<br />
enn erfarne. De har hunder som oftere er aggressive, har et høyere aktivitetsnivå og har mer<br />
angstrelaterte atferder. Det kan hende at førstegangshundeeiere har en annen <strong>for</strong>ventning til<br />
hundeholdet enn de erfarne.<br />
Det er gjort flere undersøkelser som tilsier at hundeeiere som har deltatt på valpekurs og<br />
som jevnlig aktiviserer hunden med trening eller andre oppgaver, har hunder som sjeldnere<br />
har atferdsproblemer. Kunnskap og veiledning blir i denne sammenheng viktig.<br />
Hundeaggresjon, stress og nervøsitet er atferd vi ikke ønsker i rasen, men som vi vet<br />
<strong>for</strong>ekommer.<br />
Hundeaggresjon<br />
Aggresjon oven<strong>for</strong> andre hunder ute på tur er det vanligste atferdsproblemet hundeeier søker<br />
råd <strong>for</strong>. Den atferden vi ofte finner uønsket er at hundene våre bjeffer eller lager mye støy<br />
ved synet av andre hunder, i møte med andre hunder, eller ved passering av andre hunder.<br />
Dette er ofte koblet med at hunden gjør utfall mot den andre hunden, blir uregjerlig og<br />
bråkete og vanskelig å håndtere. For noen hunder er dette alt som skjer, mens andre følger<br />
opp truslene med reelle angrep, slåsskamper og eventuelt biting. Alt dette kalles aggresjon i<br />
denne sammenheng, og det er ofte snakk om oppførsel som eieren opplever som et stort<br />
problem. De tilfellene der hunder i hovedsak hilser og samhandler på en måte vi finner<br />
passende, men nå og da havner i slåsskamp, ser en bort fra.<br />
Det er stor <strong>for</strong>skjell på hunder, og noen klarer å samhandle med andre hunder av samme<br />
kjønn på en måte vi er tilfreds med. Dette er delvis rasebetinget, utagering mot andre hunder<br />
er ikke like vanlig <strong>for</strong> alle raser. Hvis dette er rasebetinget vil det si at det i en viss utstrekning<br />
er arvelig, noe som også er godt dokumentert i internasjonal litteratur.<br />
Hos noen hunder har dette startet med frykt, og etter hvert har hunden funnet ut at det<br />
hjelper å bruke aggresjon <strong>for</strong> å få den andre hunden til å fjerne seg. Et annet alternativ er<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
24
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
aggresjon knyttet til konflikt om status, ofte kalt hannhundaggresjon når det gjelder<br />
hannhunder. For mange hunder er dette problemet mer uttalt i bånd, mens de kan være<br />
velfungerende når de er løse. Dette kan tyde på at aggresjonen har noe å gjøre med<br />
frustrasjon.<br />
Testosteron, det mannlige kjønnshormonet stimulerer hunders streifing og urinmarkering.<br />
Disse atferdene påvirker <strong>for</strong>holdet til andre hunder, noe som øker sjansene <strong>for</strong> en konflikt om<br />
status eller rang mellom to hunder som ikke lever i den samme husholdningen. Testosteron<br />
senker også terskelen <strong>for</strong> slåssing: Intakte hannhunder (ikke-kastrerte) reagerer raskt, blir<br />
mer opphisset, og tar lengre tid å berolige.<br />
Det er også veldig stor <strong>for</strong>skjell på hvilke terskelverdier som må til <strong>for</strong> å få hunden til å<br />
reagere. En del av problemet <strong>for</strong> hunder som utagerer er at de har <strong>for</strong> lav terskel før de setter<br />
i gang en uønsket reaksjon Når de først har reagert, har de vanskelig <strong>for</strong> å roe seg ned igjen.<br />
Det kan det virke som om mange av de hundene som utagerer er hunder som generelt er<br />
aktive og som i alminnelighet har vanskelig <strong>for</strong> å roe seg /være avslappet i situasjoner som<br />
innebærer mye stimuli f. eks. en tur hvor den treffer flere hunder.<br />
Stress<br />
Stress hos hund kan vise seg på mange ulike sett. Hunden kan få en såkalt "stressmage",<br />
det vil si at den er ømfintlig i tarmene og reagerer med å få diaré når den blir stresset. Det<br />
kan også bli slik at hunden viser stress gjennom overdrevne handlinger av ulike typer, <strong>for</strong><br />
eksempel at den frenetisk slikker seg eller biter på labbene. At hunden piper eller er<br />
oppskrudd, usikker eller aggressiv, kan også være et tegn på at den er stresset.<br />
Nervøsitet<br />
Frykt er en egenskap som naturlig nok har høy arvbarhet. Det er viktig av mange årsaker at<br />
hunder som lever i dagens samfunn har nok mot og robusthet til å kunne takle omgivelsene<br />
og hendelser som inngår i et liv som familiehund.<br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Siden disse atferdsproblemene har ganske høy arvbarhet, anbefales at hunder med<br />
atferdsproblemer ikke brukes i avl.<br />
• Ha fokus på at vi ønsker å avle familiehunder som er robuste nok til å tåle litt velment<br />
feilbehandling, og fungerer i dagens samfunn.<br />
• Ha fokus på at høyt hormon og/eller stressnivå kan øke sjansen <strong>for</strong> at hunder utvikler<br />
hundeaggresjon<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
25
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Vi håper å få kartlagt <strong>for</strong>ekomsten av atferdsproblemer i rasen når avlsindeksen er<br />
klar.<br />
• Vi opp<strong>for</strong>drer oppdrettere og hannhundeiere om å vurdere sine avlsdyr nøye med<br />
tanke på atferdsproblemer og utelate dem fra avl der dette <strong>for</strong>ekommer.<br />
• Vi opp<strong>for</strong>drer oppdrettere å følge opp særlig første gangs hannhund eiere, med<br />
veiledning om håndtering og deltakelse på kurs.<br />
• Vi håper med dette å kunne redusere <strong>for</strong>ekomsten av atferdsproblemer til et<br />
minimum.<br />
Eksteriør<br />
Eksteriørbedømmelser<br />
Et velbalansert og harmonisk helhetsinntrykk med effektive og kraftfulle bevegelser er det vi<br />
ønsker skal vektlegges i bedømmelsen av en dalmatiner. Vi har alltid sett på hundens<br />
anatomi og bevegelsesmønster som viktigere enn rasedetaljer som flekkmønster. En god<br />
tegning med ren farge, er prikken over i èn. Rase<strong>klubb</strong>en utarbeidet i 2002 et<br />
rasekompendium som oppdretterne stilte seg bak. Vi anbefaler oppdrettere og andre<br />
interesserte å lese dette.<br />
Kvaliteten på dalmatineren i Norge må sies å være bra, takket være oppdrettere som har lagt<br />
ned mye arbeid og engasjement i avlsarbeidet. Ikke desto mindre finnes det klart<br />
<strong>for</strong>bedringspotensialet.<br />
Avlsrådets <strong>for</strong>slag til fokusområder:<br />
• I begrepet velbalansert ligger det at individet skal ha balanse mellom <strong>for</strong>part og<br />
bakpart. Vi ser at enkelte hunder mangler denne balansen på ulikt vis. Noen er <strong>for</strong><br />
tunge i fronten i <strong>for</strong>hold til bakparten, dette gir et inntrykk av at de «tipper <strong>for</strong>over».<br />
Noen har mis<strong>for</strong>hold mellom <strong>for</strong>part og bakbensvinkling (som regel mer vinklet bak<br />
enn fremme). Dette gir ulik steglengde fremme og bak, og en generell ubalanse<br />
under bevegelse.<br />
• Videre ønsker vi å sette fokus på mankehøyden i rasen. Inntrykket er at denne er<br />
økende, og dette kan resultere i at proporsjonene nærmer seg 10:10 og der<strong>for</strong> ikke<br />
gir den rektangulære kroppen standarden beskriver, hvor ønsket <strong>for</strong>hold mellom<br />
høyde og lengde er 9:10. Det er ønskelig at både mankehøyde og proporsjoner er i<br />
overensstemmelse med standarden. Dette vil tas opp til diskusjon på oppdrettermøte.<br />
Overdrevne eksteriørtrekk<br />
Det finnes ingen overdrevne eksteriørtrekk som innebærer risiko <strong>for</strong> helseproblem hos rasen.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
26
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Beskrivelse av kortsiktige og langsiktige mål<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Vi opp<strong>for</strong>drer oppdrettere til å vurdere sine avlsdyr nøye med tanke på rasens<br />
standard.<br />
• Vi ønsker å gjennomføre flere beskrivningstreff <strong>for</strong> oppdrettere og medlemmer av<br />
NDK. Dette mener vi er en god hjelp til å lære å bedømme en hunds anatomi i <strong>for</strong>hold<br />
til standarden.<br />
• Vi ønsker å ha dommerkonferanser der vi kan <strong>for</strong>midle det vi ønsker å vektlegge<br />
m.h.t. eksteriøret i vår rase.<br />
Prioritering og strategi <strong>for</strong> å nå målene<br />
Avlsrådet <strong>for</strong>eslår:<br />
• Vi opp<strong>for</strong>drer alle oppdrettere av rasen til å lære seg rasestandarden.<br />
• Avlsrådet arbeider med å arrangere nevnte arrangementer.<br />
Oppsummering<br />
Prioritering av viktige kortsiktige og langsiktige mål.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> <strong>klubb</strong> ønsker å avle frem friske og funksjonelle dalmatinere, som er i tråd<br />
med rasestandarden, og som er til glede <strong>for</strong> sine eiere og sine omgivelser. For å oppnå dette<br />
ønsker vi å ha fokus på noen områder. Disse blir diskutert på oppdrettermøtet.<br />
Unngå matador-avl<br />
En avlshund, både norske- og utenlandsregistrerte, bør ikke ha flere avkom etter seg enn<br />
tilsvarende 5 % av antall registrerte hunder i rasepopulasjonen i en 5 års periode. Hos<br />
dalmatineren, både hanner og tisper, tilsvarer dette 37 avkom.<br />
Holde innavlsgraden på/under 6,25 %.<br />
Ved planlegging av et valpekull bør innavlsgraden være mindre enn 6,25%. Ved <strong>for</strong> høy<br />
innavlsgrad dobler man på de like genene hos avlsdyrene. Dette er ofte positivt når det<br />
gjelder utseende, men som regel negativt når det gjelder sykdommer og mentalitet hos<br />
avkommene og der<strong>for</strong> bør vi ha som mål å holde innavlsgraden så lav som mulig.<br />
Sykdommer og defekter<br />
For å unngå disse er det viktig at man ikke avler på syke hunder. Vi er helt avhengige av at<br />
sykdomstilfeller av alvorlig art blir innrapportert til avlsrådet. Dette gjelder særlig de lidelser<br />
som er nevnt i dette dokumentet. Vi vil også understreke viktigheten av at en ikke dobler på<br />
mulige bærere av de samme sykdomsgenene. Strategi <strong>for</strong> å oppnå en reduksjon av<br />
<strong>for</strong>ekomst av atopi/allergi vi bli diskutert på oppdrettermøte.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
27
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Fokus på mentale egenskaper<br />
Da dalmatiner regnes som en familie og selskapshund, er det viktig at vi har fokus på de<br />
mentale egenskaper som trengs <strong>for</strong> å fungere godt i denne rollen.<br />
Fokus på adferd<br />
For å unngå problemadferd innen<strong>for</strong> rasen, bør vi ikke bruke hunder med atferdsproblemer i<br />
avl, slik som hunder med hundeaggresjon, høyt stressnivå eller nervøsitet. Hunder med sterk<br />
kjønnsdrift kan også være et problem <strong>for</strong> mange eiere.<br />
Kunnskap om ekstriør<br />
Avlsrådet vil avholde flere beskrivningstreff <strong>for</strong> oppdrettere og andre interesserte. Dette <strong>for</strong> at<br />
en skal lære ”å se” en god dalmatiner, rasestandarden vil stå i sentrum. Vi vil også avholde<br />
dommerkonferanser, <strong>for</strong> å kunne <strong>for</strong>midle til dommere viktigheten av en velbalansert,<br />
harmonisk bygget hund med det korrekte bevegelsesmønster.<br />
Hannhundeiers ansvar<br />
Vi mener det er svært viktig at hannhundeiere holder seg orientert om hundens avkom, og gir<br />
sine opplysninger uopp<strong>for</strong>dret videre til interesserte oppdrettere, som ønsker å benytte<br />
hunden i avl. Dette innebærer in<strong>for</strong>masjon om antall avkom, rasespesifikke defekter,<br />
helsetilstand, gemytt, osv. Slik kan interesserte oppdrettere få alle fakta om hundens<br />
avlsresultater og et mye bedre grunnlag <strong>for</strong> å vurdere om denne hannen passer til tispa de<br />
skal pare.<br />
Åpenhet blant oppdrettere<br />
Det viktigste er at oppdretterne er ærlige seg i mellom vedrørende sykdommer, mentalitet og<br />
defekter på sine valper. Dette bidrar til en sunnere avl.<br />
Plan <strong>for</strong> videre arbeid i <strong>klubb</strong>en<br />
Rasespesifikk avlsstrategi skal gjøres tilgjengelig <strong>for</strong> <strong>klubb</strong>ens medlemmer på <strong>klubb</strong>ens<br />
hjemmeside. Videre vil vi evaluere denne hvert år i <strong>for</strong>bindelse med oppdrettermøte.<br />
Ut i fra vedtak fra oppdrettermøte vil det her fremkomme flere ulike planer i det videre<br />
arbeidet.<br />
Avlsstrategien skal revideres om 5 år.<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
28
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Vedlegg<br />
Bilde 1<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
29
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Bilde 2<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
30
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Bilde 3<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
31
<strong>RAS</strong> <strong>for</strong> <strong>Dalmatiner</strong><br />
Bilde 4<br />
<strong>Norsk</strong> <strong>Dalmatiner</strong> Klubb<br />
32