Abstrakter - NORSK FORENING FOR ULTRALYD-DIAGNOSTIKK
Abstrakter - NORSK FORENING FOR ULTRALYD-DIAGNOSTIKK
Abstrakter - NORSK FORENING FOR ULTRALYD-DIAGNOSTIKK
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
!<br />
"#$%&#'()'*+,)-.*!<br />
!<br />
/010!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
Lillehammer<br />
21.- 23. april<br />
!<br />
Norsk Forening for Ultralyd-Diagnostikk<br />
Norwegian Society for Diagnostic Ultrasound in Medicine
Velkommen!<br />
Vi i styret for NFUD har arbeidet gjennom hele det siste året med å sette<br />
sammen et program for symposiet som vi håper dere vil sette pris på. Styret<br />
består av personer fra en rekke spesialiteter innen medisin, jordmødre og<br />
personer fra NTNU med basal ultralydkunnskap. Dermed har vi samlet sett et<br />
personlig kjennskap til mange dyktige forelesere som vi har kunnet<br />
forespørre, og vi har vært heldige ved at mange har ønsket å bidra på årets<br />
symposium.<br />
Det vil alltid være en avveining mellom de forskjellige fagfeltene i hvor stor<br />
grad det skal fokuseres på teoretisk kunnskap eller på praktisk ”hands-on”<br />
undervisning. I år skiller muskel-skjelett-fagfeltet seg ut ved å ha to dager<br />
med mye praktiske øvelser. Dette er fordi det er stort behov for å øke de<br />
praktiske ferdighetene innen dette fagområdet, og vi håper at mange med<br />
forskjellig fagbakgrunn ønsker å delta. For øvrig er det lagt opp til at sesjoner<br />
fokusert på forskjellige fagfelt går parallelt, og vi håper at alle finner noe som<br />
de synes er av spesiell interesse.<br />
Vi har inviterte gode forelesere fra utlandet og mange av våre norske trofaste<br />
ultralydspesialister stiller opp i år også.<br />
De frie foredragene har som alltid en sentral plass ved symposiet, og jeg vil<br />
oppfordre alle til å få med seg disse sesjonene. Her vil vi kunne få innblikk i<br />
mye av forskningen på grunnplanet, og all forskning innen ultralyd er svært<br />
viktig for å videreutvikle fagfeltet.<br />
Herved vil jeg ønske alle velkommen til vårt NFUD symposium på<br />
Lillehammer i 2010.<br />
Med vennlig hilsen<br />
Hilde Berner Hammer<br />
leder
!<br />
Program<br />
Program 21. april<br />
Fellessesjon<br />
12.30 - 12.40 Velkommen Hilde Berner Hammer<br />
12.40 - 13.40 Ultralydfysikk og teknikk<br />
Møteleder: Hilde Berner Hammer<br />
12.40 - 13.10 Knottologi Jörg Geisler<br />
13.10 - 13.40 Hva er fysikken bak knottene? Bjørn Angelsen<br />
13.40 - 14.10 Pause m/rundstykker<br />
14.10 - 15.00 Møteleder: Svein-Erik Måsøy<br />
14.10 - 14.30 Ultralydmaskinenes tekniske begrensninger Rune Hansen<br />
Frie foredrag<br />
14.30 - 14.40 Allantoidcyste i navlesnoren diagnostisert med B-flow<br />
Philip von Brandis, *Hege Dirdal, Torbjørn Moe Eggebø<br />
Fødepoliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehus<br />
*Patologisk avdeling, Stavanger Universitetssykehus<br />
14.40 - 14.50 Ultralyd under fødsel<br />
Torkildsen EA 1 , Salvesen KÅ 3 og Eggebø TM 2<br />
1,2 Kvinneklinikken, Stavanger Universitetssjukehus<br />
3 Nasjonalt senter for fostermedisin, St. Olavs Hospital. Institutt for<br />
laboratoriemedisin, barne- og kvinnesykdommer, Det medisinske fakultet,<br />
NTNU, Trondheim<br />
14.50 - 15.00 Sekretinstimulert transabdominal ultralyd. Volumbetrakninger ved testing av<br />
eksokrin pankreasfunksjon hos pasienter med mistenkt eksokrin pankreassvikt<br />
1 Erchinger F, 1 Engjom T, 1,2,3 Hausken T, 1,2,3 Gilja O.H, 1 Dimcevski G,<br />
Medisinsk avdeling, Nasjonalt senter for gastrointestinal ultrasonografi,<br />
Haukeland Universitetssykehus, Bergen<br />
Institutt for indremedisin, Universitetet i Bergen<br />
15.00 - 15.30 Pause<br />
15.30 - 16.45 Kontrastforsterket ultralyd<br />
Møteleder: Jörg Geisler<br />
15.30 - 15.55 Kontrastboblenes funksjon Rune Hansen<br />
15.55 - 16.25 Kontrastforsterket ultrasonografi for<br />
differensiering av leverlesjoner<br />
Odd Helge Gilja
16.25 - 16.45 Kontrastforsterket ultralyd av miltskader<br />
etter embolisering – sammenligning med CT-funn<br />
Johann Baptist Dormagen<br />
16.45 - 17.00 Pause<br />
Parallelle sesjoner<br />
17.00 - 18.00 Obstetrikk/gynekologi/teknologi<br />
Møteledere: Claudia Heien og Kjell Å. Salvesen<br />
17.00 - 17.30 B-flow. En ny doppler-uavhengig teknikk for<br />
avbildning av blodstrøm og kardiovaskulær<br />
patologi ved fosterundersøkelser<br />
Philip von Brandis<br />
17.30 - 18.00 Ultralyd under fødselen Torbjørn Moe Eggebø<br />
17.00 - 18.00 Gastroenterologi/radiologi<br />
Møteleder: Jörg Geisler<br />
Live-demonstrasjon ved Lillehammer sykehus.<br />
Demonstrasjon av kontrastforsterket UL på<br />
leverlesjoner<br />
Jan Edenberg<br />
Middag
Program 22. april<br />
Fellessesjon<br />
09.00 - 11.00 Doppler og 3D ultralyd<br />
Møteledere: Hilde Berner Hammer og Odd Helge Gilja<br />
09.00 - 09.30 Blodstrøm (RI, Doppler, B-flow, pixel-flow) Søren Torp-Pedersen<br />
09.30 - 10.00 Nye teknikker innen Doppleravbildning Lasse Løvstakken<br />
10.00 - 10.30 Contrast enhanced Ultrasonography in pancreatic<br />
diseases<br />
Dieter Nürnberg<br />
10.30 - 11.00 3D-ultralyd av uterus Torbjørn Moe Eggebø<br />
11.00 - 11.30 Pause<br />
Parallelle sesjoner<br />
11.30 - 13.00 Revmatologi: Teori om normalanatomi og inflammasjon<br />
Møteleder: Hilde Berner Hammer<br />
11.30 - 12.00 Skulder, hofte og albue, med live-demonstrasjon Søren Torp-Pedersen<br />
12.00 - 12.30 Hånd/fingre og ankel/fot Hilde Berner Hammer<br />
12.30 - 13.00 Arteritis temporalis – diagnostikk med<br />
ultralyddoppler<br />
Jan Edenberg<br />
11.30 - 13.00 Obstetrikk: Prenatal oppdagelse av utviklingsavvik<br />
Møteledere: Eva Tegnander og Sturla H. Eik-Nes<br />
11.30 - 12.00 Kvalitetssikring av prenatale funn Anne Kaasen<br />
12.00 - 12.30 Å velge bort et ønsket barn Eva Sommerseth<br />
Frie foredrag<br />
12.30 - 12.40 Forekomsten av nevralrørsdefekter i en uselektert<br />
fosterpopulasjon i perioden 1989 – 2008 - endring over tid<br />
Kari How<br />
Nasjonalt senter for fostermedisin, St. Olavs Hospital, Trondheim<br />
12.40 - 12.50 Prenatal diagnostikk av høyresidig aortabue<br />
Claudia Heien, Karin Stangeland, Sigrid Klyve, Torbjørn Moe Eggebø<br />
Fødepoliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehuset<br />
12.50 - 13.00 Fetal Tumours: Management Dilemmas<br />
Ganesh Acharya<br />
Women’s Health and Perinatology Research Group, Institute of Clinical<br />
Medicine, Faculty of Health Sciences, University of Tromsø and University<br />
Hospital of Northern Norway<br />
11.30 - 13.00 Gastroenterologi/radiologi<br />
Møteleder: Roald Flesland Havre<br />
13.00 - 14.00 Lunch<br />
Praktisk abdominal ultrasonografi<br />
Roald Flesland Havre<br />
Odd Helge Gilja
Fellessesjon<br />
14.00 - 15.30 Ultrasonografi ved peritoneale- og urinveissykdommer<br />
Møteledere: Roald Flesland Havre og Svein Ødegaard<br />
14.00 - 14.30 Ultrasonographic findings in peritoneal disease Dieter Nürnberg<br />
14.30 - 15.00 Prenatal oppdagelse av urinveispatologi Harm-Gerd Blaas<br />
15.00 - 15.30 Pre- and postnatal urinary tract examination Michael Riccabona<br />
Egen sesjon<br />
14.00 - 15.30 Revmatologi<br />
Møteleder: Hilde Berner Hammer<br />
14.00 - 14.30 Entesitter Hilde Berner Hammer<br />
14.30 - 15.30 Praktisk sesjon<br />
Øving på friske (hverandre), standardprojeksjoner<br />
ledd, sener, enteser og ligamenter (avhengig av<br />
tidligere erfaring):<br />
Ledd: Hender/håndledd, albue, skulder, knær, ankler, føtter<br />
Sener: Håndledd, skulder, ankel<br />
Enteser: Albue, knær, fot<br />
Ligamenter: Skulder, albue, kne, ankel og fot<br />
15.30 - 16.00 Pause<br />
Parallelle sesjoner<br />
16.00 - 17.30 Revmatologi<br />
Praktisk sesjon fortsetter (se over)<br />
16.00 - 17.30 Obstetrikk: Fosterhjertet<br />
Møteleder: Philip von Brandis<br />
16.00 - 16.30 Ultralydfysikk ved Doppler ultralyd og<br />
fosterhjerteundersøkelsen<br />
Sturla H. Eik-Nes<br />
16.30 - 17.00 Ultralydundersøkelse av fosterhjertet Eva Tegnander<br />
17.00 - 17.30 Resultater fra hjertestudien i Stavanger Claudia Heien<br />
16.00 - 17.30 Gastroenterologi/radiologi/teknologi<br />
Møteledere: Roald Flesland Havre og Rune Hansen<br />
16.00 - 16.30 Ultralyd ved IBD (inflammatory bowel disease) Odd Helge Gilja<br />
16.30 - 17.00 Myten om CT og ultralyd, noen eksempler fra<br />
abdomen<br />
Jan Edenberg<br />
17.00 - 17.30 Illustravis: Coinauds leversegmenter visualisert<br />
på en ny måte<br />
Ivan Viola<br />
Fellessesjon<br />
17.30 - 18.30 Generalforsamling<br />
19.30 Festmiddag
Program 23. april<br />
Fellessesjon<br />
09.00 – 10.40 Møteleder: Thomas Reiher<br />
09.00 - 09.30 Artefakter Søren Torp-Pedersen<br />
09.30 - 10.00 SURF – kliniske eksempler Svein-Erik Måsøy<br />
Frie foredrag<br />
10.00 - 10.10 Undertrykkelse av reverberasjoner med SURF-imaging<br />
Jochen Deibele 1 , Thor Andreas Tangen 2 , Svein-Erik Måsøy 1 , Rune Hansen 1,3 ,<br />
Tonni F. Johansen 1 , Bjørn Angelsen 1<br />
1 Institutt for Sirkulasjon og Bildediagnostikk, NTNU, Trondheim<br />
2 Institutt for Teknisk Kybernetikk, NTNU, Trondheim<br />
3 SINTEF Teknologi og Samfunn, Trondheim<br />
10.10 - 10.20 Measurements of Attenuation and Hepatorenal Index in Non-Alcoholic Fatty<br />
Liver Disease<br />
Hilde Løland von Volkmann, John Willy Haukeland 2 , Roald Flesland Havre 3 ,<br />
Trygve Hausken 3,4 , Odd Helge Gilja 3,4<br />
Department of Medicine, Haukeland University Hospital<br />
2 Aker University Hospital, University of Oslo<br />
3 Institute of Medicine, University of Bergen<br />
4 National Centre for Ultrasound in Gastroenterology, Department of Medicine,<br />
Haukeland University Hospital, Bergen<br />
10.20 - 10.30 Kompliserte nyrecyster. Ultralyds rolle: kasuistikker<br />
Torunn Gabrielsen<br />
Radiologisk avdeling, Sykehuset Innlandet HF Lillehammer<br />
10.30 - 10.40 Eldre mann med sepsis. En kasuistikk.<br />
Osman Herzi Abdi<br />
Radiologisk avd., Sykehuset Innlandet HF Lillehammer<br />
10.40 - 11.00 Pause<br />
Parallelle sesjoner<br />
11.00 - 12.30 Revmatologi<br />
Møteleder: Hilde Berner Hammer<br />
11.00 - 11.30 Tendinitter/tenosynovitter Søren Torp-Pedersen<br />
11.30 - 12.00 Inflammerte ledd, injeksjonsteknikk Hilde Berner Hammer<br />
12.00 - 12.30 Carpal tunnel og annet nervepatologi Torp-Pedersen/Hammer<br />
11.00 - 12.30 Obstetrikk: Preeklampsi og Doppler ultralyd<br />
Møteleder: Claudia Heien og Philip von Brandis<br />
11.00 - 11.30 Preeklampsi – ultralydundersøkelser i<br />
svangerskapet<br />
Kjell Å. Salvesen<br />
11.30 - 12.00 Klinisk utførelse av Doppler ultralyd Bente Simensen<br />
12.00 - 12.30 Arteria uterina applisert på høyrisikogravide Kjell Å. Salvesen
11.00 - 12.30 Gastroenterologi/radiologi: Utvalgte emner<br />
Møteledere: Jörg Geisler og Roald Flesland Havre<br />
11.00 – 11.30 Vesicoureteral reflux imaging by ultrasonography Michael Riccabona<br />
11.30 – 12.00 Ultralydveiledet behandling av invaginasjon<br />
hos barn<br />
Thomas Reiher<br />
12.00 – 12.30 Interventions in pancreatic diseases Dieter Nürnberg<br />
12.30 – 13.30 Lunch<br />
Parallelle sesjoner<br />
13.30 - 15.00 Revmatologi<br />
Møteleder: Hilde Berner Hammer<br />
Praktiske demonstrasjoner med pasienter:<br />
Alle ledd,sener, enteser, ligamenter i henhold<br />
til funn av patologi<br />
Søren Torp-Pedersen<br />
Hilde Berner Hammer<br />
13.30 - 15.00 Obstetrikk: 11/0 – 13/6 ukers ultralydundersøkelsen<br />
Møteledere: Eva Tegnander og Torbjørn Moe Eggebø<br />
13.30 - 14.00 Målemetoder og fosteranatomi Harm-Gerd K. Blaas<br />
14.00 - 14.30 Tidlig ultralyd og sikkerhetsaspekter Kjell Å. Salvesen<br />
14.30 - 15.00 Bioteknologilova – lov og ulov Sturla H. Eik-Nes<br />
13.30 - 15.00 Gastroenterologi/radiologi/teknologi: Elastografi<br />
Møteleder: Svein Ødegaard<br />
13.30 - 13.50 Metoder for elastisitetsavbildning Thor Andreas Tangen<br />
13.50 - 14.20 Kliniske eksempler på elastografi fra øvre<br />
GI-traktus<br />
Roald Flesland Havre<br />
14.20 - 14.50 Kliniske eksempler på elastografi av<br />
rektumsvulster<br />
Jo Waage<br />
14.50 - 15.00 Diskusjon<br />
Fellessesjon<br />
15.00 - 15.30 Avslutning Hilde Berner Hammer<br />
Overrekkelse av pris for beste frie foredrag
Abstrakt<br />
Ultralyd ”knottologi”<br />
”The maskine that goes - ping” Monthy Python, the meaning of life<br />
Jørg Geisler, overlege, barneradiologisk seksjon, Oslo universitetssykehus, Rikshospitalet<br />
Moderne ultralydapparater har stadig flere ”knotter”, utenom de vanlige knapper som av/på<br />
knappen, ”pasienten-valg”-knappen, programknappen, probeknappen, printknappen og end<br />
exam-knappen.<br />
Bildeforbedringene kan brukes både på gråtone bilder og doppler undersøkelser. For å<br />
påvirke gråtone bilder er en av de viktigste knappene programknappen. Basisprogrammene<br />
fra produsenter tilbyr en rekke med gode grunninnstillinger for alle prober. Probene fra 1-6<br />
MHz har som regel 2 gynekologiske/obstretiske programmer, 1 vaskulært program, ofte<br />
flere abdomen programmer og gjerne 1-2 urologiske programmer. Mange av disse<br />
programmene bruker de vanlige bildeforbedrings algoritmer som også kan velges manuelt i<br />
etterkant, hvis ikke disse allerede er valgt. Noen programmer bruker også egne algoritmer<br />
som ikke kan brukes i andre programmer eller kan kopieres til egne programmer. Ellers<br />
burde man tilpasse og lagre seg egne programmer etter hvert når man blir bedre kjent med<br />
sitt apparat.<br />
I en pasientundersøkelse burde man regelmessig vurdere å bytte programmet for å utnytte<br />
disse forskjellene. I tillegg burde man vurdere å bytte proben i løpet av en<br />
pasientundersøkelse. Dagens høyfrekvente prober har ofte en bedre dypde penetrasjon enn<br />
man tror og kan derfor ofte bidra til å få en mer detaljert oversikt over enkelte organer.<br />
Pga mangelen på fellesbetegnelser på de forskjellige bildeforbedringsalgoritmer bruker jeg<br />
tildels det fysikalske begrepet, tildels prøver jeg å bruke Philips sine betegnelser(siden det<br />
er det apparatet jeg bruker til daglig) og i noen tilfelle betegnelser fra flere produsenter.<br />
Det finnes dessverre ingen akronym bok som sammenligner de forskjellige betegnelser for<br />
de ulike produsenter.<br />
Optimalisering gråtone bilde:<br />
Generell bildeforbedrings knapp: (iSCAN - Philips, ”Auto in B-mode” - GE og TEQ –<br />
Acuson, Siemens) eller bare ”Magic button”. De fysikalske prinsippene bak er litt<br />
forskjellige fra produsent til produsent, men resultatene er relativt like. Med ”Magic<br />
button” blir sort/hvit kontrastene jevnere men også tydeligere. Skalaen tilpasses slik at det<br />
lyseste punktet og det mørkeste punktet i bildet settes som yter punkter i gråtone skalaen.<br />
Enkelte produsenter tilbyr også muligheten til å tilpasse gain nivået i bildet etter man har<br />
brukt den ”Magic button” og lagre denne innstillingen, dvs hvis den ”Magic button” gjør<br />
bildet alltid for mørkt eller lyst kan man justere nivået opp eller ned etter personlig ønske.<br />
Philips iSCAN tilbyr også mulighet å forbedre spektralkurven ved spektraldoppler ved å<br />
tilpasse skalaen til de målte hastigheter og virker til å regulere spektraldoppler gain som<br />
gjør at kurven kan virke mer jevn/glattere.<br />
”Cross beam” teknikken: (Cross beam – GE, Sono-CT – Philips, Realtime-Compound –<br />
Siemens, ApiPure Pluss - Toshiba). Teknikken baserer seg på å generere bildet med flere,
wifte formede anordnede ultralydstråler som gir mer detaljer fra objektene siden disse<br />
”avbildes” fra flere hold samtidig. Bildet er preget av større detaljrikdom, spesielt i<br />
områder med sterke kontraster. Bildeoppbygning (Framerate=FR) blir raskere med en<br />
cross beam teknikk enn uten.<br />
Tissue harmonic imaging: Gjennom ultralydbølgene blir vevet som passeres av bølgene<br />
deformert. Vevet sender egne bølger tilbake som har x- doblet frekvens sammenlignet med<br />
sende bølgen. Dagens apparater ”lytter” ofte etter den andre harmoniske frekvens, mens<br />
enkelte, nyere apparater lytter etter et bredere spektrum av frekvenser. Teknikken gir flere<br />
detaljer i dypereliggende struktur. Man mister dog noe av maksimale bildedybden og ved<br />
eldre apparater går FR noe ned. Fordelen er mindre i nærfeltet og ved høyfrekvente prober.<br />
Artefakt reduksjon: (SRI - GE, XRES - Philips og SieClear - Siemens) Bildene blir mindre<br />
preget av støy og artefakter. Man får et ”glattere” bilde. Enkelte produsenter tilbyr å<br />
regulere hvor mye støy og artefakter man ønsker å fjerne. Jo mer man fjerner jo mer<br />
utvisker man forskjeller mellom forskjellige strukturer og man går noe ned i FR.<br />
Doppler: Viktig å tilpasse frekvensen man bruker til det området man undersøker. Høye<br />
hastigheter og strukturer i dybden samples best med lave frekvenser. Doppler vindu må<br />
tilpasses til det området man er interessert i, spesielt siden et for bredt vindu gir en<br />
merkbart redusert FR. Ved de nyeste apparatene er powerdoppler og fargedoppler ofte like<br />
følsomme, ved eldre apparater er vanligvis powerdoppler, som ikke er vinkelavhengig, mer<br />
følsomt. To spesielle knapper hjelper å tolke dopplerfunnene lettere: ”Color compare”<br />
(Philips) og ”Variance”(Philips).”Color compare” deler skjermen til ultralydapparatet i to.<br />
På den ene skjermen ser man bare gråtone bildet mens det andre bildet viser både gråtone<br />
og fargebildet. Ved hjelp av denne knappen er det letter å identifisere strukturene som<br />
generere doppler signalene som f eks ved undersøkelsen av nyrehilus for å differensiere<br />
nyrenbekken fra hiluskar. ”Variance” knappen legger grønt inn i farge spektrum. På bildet<br />
blir alle områder med bredt fargespektrum eller aliasing fremstilt grønt i tillegg til blått<br />
eller rødt. Dette gjør det visuelt lettere å identifisere områder med høy hastighet ved f eks<br />
stenoser.<br />
Dokumentasjon: Viktig å dokumentere både normale og patologiske funn. Ideelt burde<br />
dette skje digitalt for å ha lett tilgang til bildene til senere sammenlikning og for lettere<br />
mulighet til evt. bildemanipulasjon(øke størrelsen/endre gråtone skala/osv.). For å<br />
dokumentere relasjon av funn til andre strukturer er det mulig å lage korte filmsnuter hvor<br />
man lagre et opptak mens man fører proben over det patologiske området og<br />
nabostrukturene. En annen mulighet er et panoramaopptak som også kan brukes til for å<br />
vise store strukturer som f eks en forstørret milt. For å kunne dokumentere dynamiske funn<br />
eller mangle på dynamikken kan man bruke enten små filmsnutter eller M-mode. M-mode<br />
fremstiller en linje 1 dimensjonalt over tiden. Det vil si at man kan fremstille forandring i<br />
posisjonen av et punkt på en gitt linje(ultarlyd stråle) over tid. Dette kan brukes mye i<br />
kardiologien for å vise hjerteaksjonen, i radiologien for å se etter diafragmabevegelser og<br />
ureterperistaltikk.
Technical limitations of the ultrasound scanner<br />
R. Hansen 1,2<br />
1) Dept of Medical Technology, SINTEF Technology and Society, 2) Dept of Circulation<br />
and Medical Imaging NTNU<br />
INTRODUCTION<br />
Ultrasound images are based on echoes resulting from variations in the material parameters<br />
mass density and bulk compressibility of the object being imaged. With large variations in<br />
these material parameters, as found at interfaces between soft tissue and bone or soft tissue<br />
and gas, most of the transmitted ultrasound wave is reflected at the interface making it<br />
difficult to see beyond such interfaces.<br />
Two parameters are especially important for the quality of an ultrasound image 1) Spatial<br />
resolution: The ability to separate and image small objects and 2) Contrast resolution: The<br />
ability to separate and image strong and weak objects.<br />
Reconstruction of medical images from back-scattered ultrasound echoes are typically<br />
based on two important acoustical assumptions that often are not fulfilled. In many<br />
practical imaging situations, image quality suffers due to these two assumptions.<br />
The first assumption is that the ultrasound waves are propagating with a constant speed<br />
of sound which typically is set equal to 1540 m/s. Many organs show small variations in<br />
material parameters and hence in the speed of sound and the indicated assumption is then<br />
good within the organs. However, the body wall shows larger variations in material<br />
parameters resulting in aberrations of the acoustic wave-fronts. A variable sound speed<br />
along the propagating wave-front destroys the transmit and receive beams resulting in<br />
reduced focusing of beam main-lobe and increase in beam side-lobes. The reduced<br />
focusing of the beam main-lobe reduces the lateral spatial resolution in the ultrasound<br />
image. The increase in beam side-lobes introduces additive noise in the image, reducing<br />
the contrast resolution in the image.<br />
The second assumption is that multiple scattering is neglected. For many organs, this<br />
approximation is good. For the body wall, where larger variations in material parameters<br />
are found, this second assumption is often inadequate. Interfaces between soft tissue<br />
components with significant differences in material parameters, such as muscle and fat in<br />
the body wall, give so strong echoes from the transmitted acoustic pulses that multiple<br />
scattering get large amplitudes. Such multiple scatterings are termed pulse reverberations.<br />
These pulse reverberations reduce the contrast resolution in the ultrasound image.<br />
Reduced contrast resolution is in particular a problem when imaging hypo-echoic<br />
structures such as the heart chambers, the lumen of large blood vessels, some<br />
atherosclerotic lesions, cysts, some tumors, as well as in fetal diagnosis. Even without<br />
reduced contrast resolution due to multiple scattering and wave-front aberrations, there is<br />
in some situations limited image contrast between healthy and pathological tissue and<br />
between benign and malignant pathological changes. Image contrast may then be increased<br />
by adding ultrasound contrast agents to the blood for assessment of the micro-circulation<br />
within the object of interest.
Ultrasound contrast agents<br />
R. Hansen 1,2<br />
1) Dept of Medical Technology, SINTEF Technology and Society, 2) Dept of Circulation<br />
and Medical Imaging, NTNU<br />
INTRODUCTION<br />
For assessment of the micro-circulation, the blood velocities are so low that they cannot<br />
be detected with ordinary Doppler techniques. To obtain information about this microvasculature,<br />
ultrasound contrast agents must be applied.<br />
Ultrasound contrast agents are made as solutions of gas micro-bubbles in a fluid that can<br />
be intravenously injected to increase the scattering from blood which is weak compared to<br />
the scattering from soft tissues. Scattering from the micro-bubble is resonant through an<br />
interaction between the fluid mass around the bubble (blood) and the bubble<br />
compression elasticity with typical resonance frequencies of 2 - 4 MHz.<br />
This bubble resonance frequency is utilized in the detection schemes used for ultrasound<br />
imaging of contrast bubbles. For imaging frequencies in the vicinity of the bubble<br />
resonance frequency, conventional contrast agent imaging techniques can be used with<br />
success in several clinical situations. However, for imaging frequencies above the bubble<br />
resonance frequency, it becomes difficult to differentiate the contrast bubbles from the soft<br />
tissue.<br />
The contrast bubbles are typically of the same size as the red blood cells (2 - 5 micron in<br />
diameter) but large enough not to penetrate through the endothelial cells lining the inside<br />
of all blood vessels. Ultrasound contrast agents will thus not diffuse into the interstitial<br />
fluid and are hence different from typical MR and CT contrast agents. Ultrasound contrast<br />
bubbles are blood pool agents.<br />
Especially interesting applications for contrast agents are visualization of myocardial<br />
blood perfusion and neo-angiogenesis in tumors or atherosclerotic plaques. In the near<br />
future, targeted ultrasound contrast agents that will attach to specific molecular signatures<br />
(pathology-specific micro-bubble adherence) will perhaps be available opening for<br />
molecular ultrasound imaging. These target-specific contrast bubbles may also be loaded<br />
with various drugs or RNAs for local minimal invasive therapy.
Contrast-enhanced ultrasound of the Liver<br />
Odd Helge Gilja, National Centre for Ultrasound in Gastroenterology, Department of Medicine,<br />
Haukeland University Hospital, and Institute of Medicine, University of Bergen, Bergen, Norway<br />
The role of US in the characterisation of focal liver lesions has been transformed with the<br />
introduction of specific contrast media and the development of specialized imaging techniques.<br />
Ultrasound now can fully characterise the enhancement pattern of hepatic lesions, similar to that<br />
achieved with contrast enhanced multiphasic computed tomography (CT) and magnetic resonance<br />
imaging (MRI). US contrast agents are safe, well-tolerated and have very few contraindications.<br />
Furthermore, real-time evaluation of the vascularity of focal liver lesions has become possible with<br />
the use of the newer microbubble contrast agents and advanced post-processing tools for detailed<br />
perfusion analysis. With the publication of guidelines for the use of contrast agents in liver US by<br />
the European Federation of Societies for Ultrasound in Medicine and Biology (EFSUMB),<br />
contrast-enhanced US is now routinely used in clinical practice.<br />
Patterns seen with common hepatic lesions include the following:<br />
Hemangiomas have a peripheral globular contrast pooling in the early phase (a cotton wool<br />
appearance), with the globules becoming larger and more numerous (centripetal fill-in). By typical<br />
contrast-enhancement patterns, 19 of 22 hemangiomas could be correctly identified in the late<br />
phase (86.4%) and 18 in the vascular phase (81.8%). Sensitivity of 96.3% and specificity of 97.5%<br />
when centripetal fill-in enhancement was regarded as a positive finding of hemangioma has been<br />
shown.<br />
Focal nodular hyperplasia has a centrifugal stellate branching in early arterial phase<br />
followed by an intense homogenous uptake (spoke wheel pattern). Rapid washout occurs thereafter<br />
and an iso- or hyperechoic lesion is seen in portal venous phase. When these characteristic features<br />
are regarded as positive findings of FNH, the sensitivity and specificity of contrast-enhanced low<br />
MI real-time US are 87.6% and 94.5%, respectively.<br />
Liver cell adenoma (LCA) is a rare primary benign neoplasm found mainly in young<br />
women with a history of oral contraceptive use, androgen steroid therapy or in patients with<br />
glycogen-storage disease. On grey scale US, LCA can be hypo, iso or hyperechoic or it can show a<br />
mixed-echoic pattern. The hypervascularity of adenomas can be demonstrated on Doppler US.<br />
Color Doppler US modalities are useful tools in the differential diagnosis of LCA and FNH<br />
because they can identify peripheral peritumoral vessels in LCA, whereas intratumoral vessels<br />
radiating from the center to the periphery of the lesion are usually depicted in FNH. By using a<br />
continuous low-MI imaging, CEUS with SonoVue allows the identification of the early and<br />
homogeneous hyperechoic enhancement in the periphery of the tumor, reflecting the presence of<br />
the subcapsular feeding arteries. The enhancement of LCA in the portal and late phases is nearly<br />
comparable with that of liver parenchyma, but LCA can remain slightly hypoechoic in relation to<br />
the adjacent liver.<br />
Hepatic cysts are the most common focal lesion of the liver, but are usually easily<br />
recognised on ultrasound due to the thin wall, anechoic content and posterior enhancement.<br />
However, in a patient with liver metastasis, small cysts can sometimes be difficult to distinguish<br />
from small metastasis. Then CEUS scanning both in arterial phase and in late phase (also using<br />
burst technique) may disclose the true nature of the lesion.<br />
Focal fatty lesions often appear as suspect hyperechoic lesions on B-mode images and<br />
focal fatty sparing may resemble metastasis. In these cases, the use of CEUS will help to<br />
differentiate benign from malignant lesions. Particularly, the normal enhancement pattern in the<br />
late phase (isoechoic to surrounding liver tissue) strongly indicates a benign lesion.<br />
The most common malignancy of the liver is metastases. On grey scale US, metastases<br />
may appear as hypo-, iso- or hyperechoic lesions, and some of them has a halo. Unenhanced US<br />
achieves a sensitivity between 45 and 80 % in detecting liver metastases. As could be expected, this
compares unfavorably with the results of studies on contrast-enhanced CT and MR. However, the<br />
application of an iv. US contrast agent during transcutaneous US of the liver improves detection of<br />
metastases significantly.Metastases show characteristic features in all three phases after contrast<br />
agent injection. Differentiation of hyper- from hypovascular metastases is achieved perfectly by<br />
real-time imaging during the arterial phase: hypervascular metastases (e.g., from malignant<br />
melanoma, thyroid carcinoma, neuroendocrine carcinoma) appear as hyperenhancing usually with a<br />
typical rim enhancement of varying size. On the contrary, hypovascular metastases lesions (e.g.,<br />
from colorectal carcinoma (great variability) and bronchogenic carcinoma) may appear as<br />
hypoenhancing lesions in the arterial phase. Large metastases may have inhomogeneous<br />
enhancement because of necrosis, especially after chemotherapy. At the beginning of the portal<br />
phase, the enhancement fades and the entire lesion becomes increasingly hypoechoic. In the late<br />
phase, both hypo- and hypervascular metastases invariably appear as dark defects, whereas the<br />
enhancement persists in the normal liver parenchyma. During this phase the lesions are usually<br />
particularly well defined, often with sharp punched-out borders. Both portal venous and late-phase<br />
imaging markedly increase the contrast between the enhancing normal liver and the nonenhancing<br />
metastases and thus improve detection, particularly of small lesions (< 1 cm in diameter).<br />
Hepatocellular carcinoma (HCC) is the second common malignant liver tumor and the<br />
most common primary liver cancer, usually occurring as a complication of chronic liver disease<br />
and most often arising in a cirrhotic liver. The accurate and early diagnosis of HCC is essential for<br />
treatment of the affected patients. Surgical resection, liver transplantation, percutaneous alcohol<br />
ablation and radiofrequency ablation are potentially curative therapies for some patients. On grey<br />
scale sonography, HCCs may be hypo (26%), hyperechoic (13%) or have mixed (61%)<br />
echogenicity depending on the size of the tumor, the fat content, degree of differentiation and<br />
scarring of necrosis.Hepatocellular carcinomas with well-demarcated margins, perilesional halos or<br />
a hypoechoic pattern have a greater rate of detection by US. Controversially, infiltrative or isohyperechoic<br />
HCCs without peripheral halos, as well as HCCs with internal septa or posterior echo<br />
enhancement, are harder to detect, with lower reported sensitivities. The use of Doppler in HCC<br />
can sometimes reveal a basket pattern around the tumor depicting the anatomy of the arterial tumor<br />
supply. When CEUS is applied, HCCs are typically characterized by hypervascularity in the<br />
arterial phase. Using real-time evaluation with low MI, early and usually intense arterial<br />
enhancement is identified and in most cases a feeding artery is clearly visible. Tumor vessels, often<br />
appearing with the basket-like pattern, tend to enhance in a sentripetal fashion extending from the<br />
periphery to the center of the tumor. Arterial enhancement may be inhomogeneous, because the<br />
tumor contains septa, regions of different tissue differentiation and shunting among the neo-formed<br />
vessels, and sometimes necrosis. Because of high circulation velocity within HCC, there is<br />
relatively rapid nodular washout, often starting in the portal phase. Typically, HCC is hypovascular<br />
(hypoechoic) during the late phase of perfusion. At the same time, normal liver parenchyma<br />
increases the echogenicity and homogeneity because of portal venous enhancement.<br />
Surveillance of patients at risk of developing HCC is based on ultrasound examinations performed<br />
at either 6 or 12 month intervals. Early detection of HCC in patients with cirrhosis is a clinical<br />
challenge since the different entities that are involved in the multi-step process of<br />
hepatocarcinogenesis, such as low-grade and high-grade dysplastic nodule, share common US<br />
features. However, CEUS allows reliable detection of arterial neoangiogenesis associated with a<br />
malignant transformation. Several reports have shown that the ability of contrast-enhanced US to<br />
diagnose HCC currently approaches that of optimized multidetector computed tomography or<br />
dynamic magnetic resonance imaging protocols
Kontrastforsterket ultralyd av miltskader etter embolisering.<br />
Sammenligning med CT funn.<br />
Johann B. Dormagen 1 , Oliver Meyerdierks 1 , Christine Gaarder 2 , Leiv Sandvik 3 , Pål A.<br />
Næss 2 , Nils E. Kløw 1<br />
1 Bilde- og intervensjonsklinikk, 2 Traumeenhet, 3 Senter for klinisk forskning,<br />
Oslo universitetssykehus – Ullevål<br />
Bakgrunn: Miltskader behandles i de fleste tilfeller ikke-operativt. Mindre skader blir bare<br />
observert, mens alvorligere skader blir behandlet med transkateter embolisering (TE) av<br />
miltarterien i tillegg. Det er viktig å følge opp pasienter med embolisert milt for å se etter<br />
mulige komplikasjoner etter behandlingen. Dette gjøres i de fleste tilfeller med CT.<br />
Kontrast forsterket ultralyd (KFU) har vist seg overlegen i forhold til gråskala ultralyd<br />
(US) ved påvisning av intraabdominal skader. Sammenlignet med CT bruker KFU ikke<br />
ioniserende stråler, kan gjentas flere ganger, er ikke nyretoksisk og fremstiller flere<br />
parenkymfaser med én dynamisk undersøkelse.<br />
Mål: Bestemme den diagnostiske treffsikkerheten til KFU i forhold til CT ved påvising av<br />
posttraumatiske skader etter miltembolisering.<br />
Material og metode: Vi undersøkte milten med US og KFU hos 22 pasienter (17 menn og<br />
5 kvinner) etter embolisering. Gjennomsnittsalderen var 32 år (15-57). Nitten pasienter ble<br />
embolisert proksimalt, en pasient ble embolisert distalt og to pasienter ble embolisert<br />
proksimalt og distalt. Pasientene ble undersøkt med både ultralyd og CT enten en uke etter<br />
embolisering, sent 2-4 måneder etter embolisering eller på begge tidspunkt. Vi så etter<br />
perisplenisk væske, hematomer, laserasjoner, infarkt og arrdannelse med US, KFU og<br />
beregnet sensitivitet og spesifisitet i forhold til CT. Skadene ble gradert etter internasjonal<br />
standard.<br />
Resultater: Sensitivitet og spesifisitet til KFU ved tidlig oppfølgning var henholdsvis 0.80<br />
og 0.70 for perisplenisk væske, 0.80 og 0.94 for subkapsulære hematomer, 1.0 og 0.73 for<br />
laserasjoner og 1.0 og 0.87 for infarkt. Ved sen oppfølging var sensitiviteten og<br />
spesifisiteten 0.60 og 1.0 for subkapsulære hematomer, 0.91 og 0.67 for intraspleniske<br />
hematomer, 1.0 og 0.93 for laserasjoner og 0.89 og 1.0 for arr. Sensitivitet og spesifisitet til<br />
KFU for alle lesjoner var o.87 og 0.88 ved tidlig samt 0.85 og 0.96 ved sen oppfølging. I<br />
de fleste tilfeller skyldte den reduserte deteksjonsraten feiltolkning av lesjonene. I bare fire<br />
av totalt 80 tilfeller ble små lesjoner oversett. En pasient utviklet pseudoaneurysme som<br />
ble korrekt diagnostisert med KFU. Miltskadene ble korrekt gradert med KFU i 96 % ved<br />
tidlig og i 77 % ved sen oppfølging.<br />
Konklusjon: Deteksjonsraten for de fleste posttraumatiske parenkymskader ved KFU er<br />
akseptabel, sammenlignet med CT. Det er god overensstemmelse av skadegradering<br />
mellom KFU og CT. Studien gir holdepunkter for at KFU kan erstatte CT ved oppfølging<br />
av pasienter etter miltembolisering.
!"#$%&'()*(*+(,%--$./"0123.*454(6.7*577(#%/(1285$,*5*4(12(8$%,96/:;(%4(<br />
71/,5%21970$
Ultralyd under fødselen<br />
Torbjørn Moe Eggebø<br />
Fødepoliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehuset (SUS).<br />
”Det viktigste i obstetrikken er å forebygge problemer, ikke å løse dem” (Munro Kerr). En<br />
fødsel er en komplisert prosess der fosteret må rotere gjennom fødselskanalen med fire<br />
kardinalbevegelser – fleksjon i bekkeninngangen, rotasjon gjennom kanalen, ekstensjon før<br />
hodet skjærer gjennom utgangen og rotasjon i det skuldrene passerer.<br />
Fødselsforløpet avhenger av størrelsen på fødselskanalen, størrelsen og innstilling av<br />
fosteret og av styrken på riene. Tradisjonelt bruker fødselshjelperne hendene til å følge<br />
framgangen i en fødsel, men undersøkelser har vist stor individuell variasjon i<br />
vurderingene. Ultralyd er en objektiv undersøkelsesmetode som kan være til hjelp for å<br />
vurdere fødselsforløpet. Metoden er foreløpig lite brukt, og det er stort behov for<br />
vitenskapelige studier.<br />
Ved transabdominal undersøkelse kan man vurdere fosterets posisjon. Occiput posterior<br />
posisjon (stilling) under fødselen er forbundet med økt risiko for operativ forløsning og for<br />
sfinkter ruptur. Men de fleste foster med occiput posterior stilling før fødsel eller tidlig i<br />
fødselsforløpet roterer spontant. Det er likevel viktig for fødselshjelperen å være klar over<br />
fosterets stilling ved langsom framgang av fødselsforløpet og før operativ forløsning.<br />
Ved transperineal undersøkelse er det mulig å undersøke fosterets nivå i fødselskanalen.<br />
Barbera har publisert en metode der han måler vinkelen mellom symfysens lengdeakse og<br />
en linje tangentielt fra symfysens bakre kant til fosterhodet (Fig 1). Denne metoden har<br />
vist nytte før operative vaginale forløsninger. Metoden er vanskelig å gjennomføre for<br />
utrente ultralydbrukere. I Stavanger har vi foreslått å måle den korteste avstanden fra<br />
fosterhodet til perineum (Fig 2). Dette er en svært enkel metode. Den har vist nytteverdi<br />
før fødselsinduksjon og hos kvinner der fødselen starter med vannavgang. Metoden må<br />
evalueres ved langsom framgang i første stadium av fødselen og før operativ vaginal<br />
fødsel.<br />
Figur 1. Barberas vinkel metode<br />
Figur 2. Korteste avstand hodet-perineum<br />
Konklusjon:<br />
Ultralydundersøkelse før fødselen kan gi nyttig informasjon. Ultralyd kan ikke erstatte<br />
vanlig klinisk undersøkelse, men kan være et supplement. Det er ikke spørsmål om enten<br />
eller, men både og.
Nye Dopplerteknikker<br />
Lasse Løvstakken, Institutt for sirkulasjon og bildediagnostikk, Det medisinske fakultet,<br />
NTNU, Trondheim<br />
Siden introduksjonen av farge-Doppleravbildning i midten av åttiårene, har det pågått en<br />
kontinuerlig forskningsinnsats for å forbedre teknikken og for å finne nye kliniske<br />
applikasjoner. Den tekniske utviklingen har forbedret de tradisjonelle metodene med<br />
hensyn til økt følsomhet, nøyaktighet og billedrate. Men bruken av farge-Doppler er<br />
fortsatt hovedsakelig kvalitativ, og brukes mest til å lokalisere unormale<br />
blodstrømsmønstre. Grunnene til dette er koblet til begrensninger knyttet for eksempel til<br />
vinkelavhengighet, hastighetsnedfoldning (aliasing), og en begrenset nøyaktighet. I dette<br />
foredraget vil jeg gå igjennom dagens Dopplerbaserte metoder for blodstrømsavbildning<br />
og deres begrensninger. Jeg vil videre gi et innblikk i hvor dagens tekniske forskning er<br />
fokusert i forhold til å overkomme disse begrensningene. Dette inkluderer for eksempel<br />
nye metoder for å måle lav blodstrøm, og nye metoder for å måle hastighet uten<br />
vinkelavhengighet og med større hastighetsskala. I de siste årene har vi fått en ny<br />
generasjon av ultralydteknologi, utviklet (først og fremst) med tanke på sanntids 3-D<br />
avbildning av hjertet. Denne teknologien gir oss en betraktelig høyere dataopptaksrate som<br />
også kan utnyttes til å forbedre 2-D avbildning, og spesielt blodstrømsavbildning.<br />
Eksempler på dette vil bli vist både fra vaskulæravbildning og hjerteavbildning.
3D-ultralyd av uterus<br />
Torbjørn Moe Eggebø<br />
Fødepoliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehuset (SUS).<br />
De vanlig brukte 3-D prober inneholder en bevegelig sektor. Ved et 3-D opptak sveiper<br />
sektoren gjennom en struktur og lagrer data fra et volum. A-planet får en kvalitet som 2-D<br />
bildet. B- og C-planene blir rekonstruert ut fra 3-D sveipen og får dårligere kvalitet.<br />
Ved 2-D undersøkelse av uterus er det bare mulig å lage bilde av sagittalplanet og<br />
transversalplanet. Ved 3-D undersøkelse av uterus blir det mulig også å framstille<br />
frontalplanet.<br />
Sectional planes: Framstilling av A, B og C planet.<br />
Tomographic Ultrasound Imaging (TUI): Snitt gjennom volumet på tilsvarende måte<br />
som det gjøres ved MR eller CT undersøkelser.<br />
Volum Contrast Imaging (VCI): Tykkere snitt, kontrastforsterkning og pixel suppresjon<br />
gir klarere skille mellom strukturer.<br />
Render mode brukes for å framstille overflater. Dette er normalt ikke mulig ved<br />
undersøkelse av uterus fordi tarmene ligger rundt indre genitalia.<br />
Uterusanomalier:<br />
Uterus og tuber utvikles fra de Müllerske ganger. Varierende sammensmelting gir ulike<br />
former for anomalier av uterus. Uterus didelfus betyr to adskilte deler av uterus, bicorn<br />
uterus betyr en delvis oppdeling og uterus septata betyr én uterus, men med septum.<br />
Framstilling av frontalplanet med 3-D ultralyd er til stor hjelp for å differensiere mellom<br />
ulike utviklingsanomalier, og dette er igjen viktig før evt. hysteroskopisk reseksjon av<br />
septum (ved gjentatte spontanaborter).<br />
Figur 1. Normal uterus.<br />
Figur 2. Bicorn uterus<br />
Ved å kombinere 3-D opptak med vannscanning kan man få god framstilling av selve<br />
uterinkaviteten, og se etter polypper, intracavitære myomer eller defekter i sectioarr.<br />
3-D er ikke bedre enn 2-D til å påvise malignitet i endometriet.<br />
3-D undersøkelse av uterus er også nyttig for nøyaktig lokalisering av myomer, for<br />
lokalisering av spiraler og for å diagnostisere interstitielle, cervicale eller arr (scar)<br />
graviditeter.
Hilde Berner Hammer<br />
Hånd/fingre og ankel/fot<br />
Ved inflammatoriske, revmatiske sykdommer er hender og føtter svært hyppig affisert.<br />
Artritter ses som intra-artikulær synovitt (med eller uten væske) der graden av power<br />
Doppler (PD) aktivitet er viktig for å vurdere hissigheten av inflammasjonen. Det er ingen<br />
form for synovitt ved ultralyd (UL) som er typisk for en spesiell artrittdiagnose, da alle de<br />
forskjellige artrittsykdommene gir likeartede funn ved UL. Diagnostikken dreier seg derfor<br />
om påvisning av artritt. En rekke studier har vist at UL har betydelig høyere sensitivitet for<br />
påvisning av artritt enn den kliniske undersøkelsen. Viktig er det også at mange studier har<br />
vist at PD aktivitet synes å predikere radiologisk erosive forandringer.<br />
Ved artritt-sykdommer er senene hyppig inflammert. Klinisk er det ofte svært vanskelig å<br />
differensiere mellom tenosynovitt og artritt i håndledd og ankelledd. UL er da uvurderlig i<br />
den kliniske diagnostikken. Det er som regel mest effektiv å kartlegge eventuell<br />
tenosynovitt ved å undersøke senene transverselt, og hvis patologi, evt. gjøre en<br />
longitudinell undersøkelse av tenosynovitten (da for å få bedre oversikt over synovitt,<br />
væske og PD aktivitet).<br />
Ved UL av hender og føtter er det viktig å ha en systematisk gjennomgang av ledd og<br />
sener. Benytt standardprojeksjonene for leddene, og undersøk dernest senene transverselt i<br />
hender fra compartment 1 over til compartment 6 (extensor carpi ulnaris), og i føtter<br />
medialt for mediale malleol (mediale senegruppen inkludert tibialis posterior), foran<br />
ankelen (de anteriore senene) og bak laterale malleol (peroneus-senene). Ved å<br />
rutinemessig benytte standardisert undersøkelse når en kartlegger, vil en unngå å overse<br />
patologi og relativt raskt kunne avdekke patologi i aktuelle ledd og/eller sener.
Arteritis temporalis – diagnostikk med ultralyddoppler<br />
Jan Edenberg<br />
Radiol. avd.<br />
Sykehuset Innlandet Lillehammer<br />
Bakgrunn<br />
Arteritis temporalis er en form av vaskulitt med nær relasjon til polymyalgia rheumatica.<br />
Sykdommen er vanligst hos kvinner, og forekommer nesten bare i aldersgrupper over 50<br />
år. Det kliniske bildet består ofte av nyoppstått tinninghodepine, ofte kombinert med<br />
muskelsmerter, tretthet og feber. SR og CRP er vanligvis forhøyet. Ved klinisk<br />
undersøkelse kan man iblant finne lokalisert ømhet, fortykkelse eller opphevet puls i<br />
tinningarterier. Tidlig diagnose og behandlingsstart er viktig, for å unngå komplikasjoner<br />
som varig synstap.<br />
Mange tilfeller av arteritis temporalis har ikke det typiske sykdomsbildet, og noen<br />
pasienter blir utredet for malignitet eller infeksjon, med forsinkelse av diagnosen.<br />
Kirurgisk diagnostikk<br />
Tradisjonelt har en kirurgisk biopsi av tinningarterien vært brukt for å bekrefte/avkrefte<br />
diagnosen. Ulemper har vært nødvendighet med et operativt inngrep, kostnader, forsinket<br />
resultat og i noen tilfeller også beskrevet komplikasjoner. Mange pasienter uten arteritt må<br />
gjennomgå kirurgi. Den viktigste begrensningen har vært falsk-negative biopsier, der pas.<br />
har en arteritt tross negativ biopsi. I noen studier er andelen falsk-negative biopsier angitt<br />
til 19 %. Bakgrunn for dette antas å være sykdommens segmentale natur, der segmenter av<br />
arterien med betennelse alternerer med friske segmenter.<br />
Klinisk diagnostikk<br />
”Classification criteria” for arteritis temporalis ble publisert i 1990 (ACR-kriterier), med<br />
bruk av 5 punkter, der også biopsi inngår som et punkt. På individuell basis kan det dog<br />
oppstå usikkerhet ved diagnostikken basert på dette (hodepine og forhøyet SR kan for<br />
eksempel forekomme ved en rekke andre tilstander).<br />
Ultralyd diagnostikk<br />
Undersøkelse av blodkar med ultralyd har lang tradisjon, både for arterier og vener, med<br />
diagnostikk av blant annet tromber, stenoser og aneurysmer. Gråtonebilde (B-bilde) kan<br />
avbilde karets kaliber, forløp, veggforandringer og stenoser. Med tillegg av dopplerteknikk<br />
kan blodstrømmen nærmere vurderes med tanke på gradering av en stenose, eller påvise en<br />
okklusjon. Blodstrømmen i karets lumen kan fremstilles med farge- eller power doppler.<br />
Fremskritt innen ultralydteknologien i de siste 10-15 årene har medført mulighet for høy<br />
bildeoppløselighet, særlig i nærområdet, der små strukturer kan avbildes med stor<br />
nøyaktighet. Tinningarterien (med diameter ca 2 mm) egner seg godt for undersøkelse med<br />
ultralyd grunnet sin overfladiske beliggenhet, kun noen få mm fra huden. Ultralydutstyr<br />
finnes i dag ofte lett tilgjengelig, og brukes innenfor flere fagområder.<br />
Litteratur
I 1997 ble det publisert en studie med bruk av ultralyddoppler for diagnostikk av arteritis<br />
temporalis (Schmidt WA, N Engl J Med), der det ble beskrevet en lavekkogen (mørk på<br />
ultralydbildet), cirkumferent brem (”halo”) rundt den blodførende lumen av arterien, som<br />
uttrykk for fortykkelse av karveggen grunnet ødem/infiltrat. Etter start av<br />
steroidbehandling forsvinner en ”halo” etter i gjennomsnitt 2 uker.<br />
En rekke studier om ultralyd i denne diagnostikken er senere publisert, også 2 metaanalyser.<br />
Det fremheves i flere studier høy spesifisitet ved påvist uni- og særlig bilateral<br />
”halo”, og det er foreslått flere situasjoner der biopsi kan utelates. Resultat av ultralyd må<br />
alltid sammenholdes med det kliniske bildet.<br />
Undersøkelsesteknikk<br />
Det brukes et linjært, høyfrekvent (10-18 MHz) lydhode, og på liggende pasient oppsøkes<br />
tinningarterien foran øret/over arcus zygomaticus. Arterien fremstilles i tverr- og<br />
lengdesnitt. Med farge- resp. power doppler visualiseres blodstrømmen i lumen, slik at evt.<br />
veggfortykkelse kan avgrenses. En fortykket vegg fremstår i regel tydelig som en mørk<br />
perifer ring (”halo”) rundt lumen. Dopplerinnstillinger er sentrale for å unngå over- eller<br />
underdiagnostikk. Hvis ønskelig kan også andre arterier undersøkes samtidig, for eksempel<br />
arteria facialis eller arteria subclavia/axillaris. Lærekurve foreligger som ved annen<br />
ultralyddiagnostikk. Ved erfaring kan undersøkelsestid for tinningarterier beregnes til 10-<br />
15 min.<br />
Konklusjon<br />
Ultralyd er en for pasienten skånsom, ikke-invasiv, rimelig og rel. rask metode for<br />
undersøkelse av tinningarterien. Metoden er godt dokumentert i litteraturen, og av flere<br />
forfattere beskrives den som en egnet førstelinjeundersøkelse ved mistanke om arteritis<br />
temporalis. Ved erfaring med metoden er det antatt at kirurgisk biopsi kan unngås hos<br />
mange pasienter.
Kvalitetssikring av prenatale funn<br />
Anne Kaasen, Seksjon for ultralyd og fostermedisin, Rikshospitalet, Oslo<br />
Kvalitetssikring er tiltak, handlinger og metoder for å oppnå høy kvalitet. Kvalitetssikring<br />
er en sammenlikning av ”det som er” og ”det som bør være”. Dette gjelder både resultat<br />
(produkt/tjeneste), struktur (organisering) og prosess (måten å fungere på). Lovgivningen<br />
setter rammevilkårene for ultralydundersøkelser. Hovedutgangspunktet er at undersøkelsen<br />
som et minimum skal være faglig forsvarlig, innbefattet resultat, struktur og prosess. Det<br />
som er alminnelig anerkjent som faglig forsvarlig virksomhet setter handlingsregler:<br />
”Normen for handling er at den skal være faglig forsvarlig”. Faglig forsvarlighet<br />
innbefatter en dynamisk prosess. Ny kunnskap, teknologisk utvikling, forskning m.m.<br />
stiller nye krav og gir erkjennelser som resulterer i at ”det som var ok i går ikke<br />
nødvendigvis er greit i dag”.<br />
Forelesningen vil vise eksempler på forskningsresultater som kan kvalitetssikre<br />
(videreutvikle kvaliteten) ultralydundersøkelsen og undersøkelser i forbindelse med<br />
svangerskapsavbrudd etter påvist avvik ved fosteret.<br />
Studie 1 omhandler 288 svangerskapsavbrudd etter avvik oppdaget på ultralyd, hvorav 274<br />
ble obdusert. Svangerskapslengden var i snitt 19 uker. Hensikten var å evaluere forskjeller<br />
mellom funn beskrevet ved prenatal ultralydundersøkelse og obduksjon. Konklusjonen var<br />
at ingen avbrudd ble foretatt på grunn av falske positive ultralydfunn. Det var imidlertid<br />
manglende samsvar mellom ultralyd- og obduksjonsbeskrivelse i 40 % av svangerskapene.<br />
Studien viste dermed at obduksjon er viktig ved svangerskapsavbrudd på grunn av<br />
fosteravvik oppdaget ved ultralyd. Hvor viktig obduksjonen er, har vi belyst i Studie 2. Her<br />
har vi brukt samme populasjon som i Studie 1, men konsentrert oss om fostre med avvik i<br />
sentralnervesystemet, n=72 og skjellettet, n=25. Hensikten var å evaluere hvilken<br />
undersøkelse av fosteret som ga best diagnostisk utbytte, og om man ut i fra denne<br />
diagnosen kunne estimere gjentakelsesrisiko. Alle fostre var undersøkt prenatalt med<br />
ultralyd. Nesten alle fostre ble obdusert og de fleste ble røntgenfotografert og<br />
kromosomundersøkt. Infeksjonsprøver ble tatt av de fleste mødrene. Studien viste at et<br />
panel av diagnostiske undersøkelser gir en mer presis diagnose - avhengig av organsystem<br />
- og at det derfor er mulig å gi et mer nøyaktig estimat av gjentakelsesrisiko enn ved<br />
prenatal ultralyd alene. Gjentakelsesrisiko ble endret i 22 (23 %) av tilfellene og ble økt i 8<br />
av disse.<br />
! "#$!! %&&'()!*+!,-.()/!0+!1(23(4/!*+!56788!1+!1&-/()!9:!;744(4()&8&4(4(T-2'28(!A74!/()(826!<br />
67-)'(4(/)&)6@!3&'(?!7)!'7)7/4&>U26!?(8(6827)!7A!'(427-'!6()84&
Å velge bort et ønsket barn<br />
Ultralydsymposium 21-23 april 2010<br />
Eva Sommerseth<br />
Hensikten med denne studien er å frembringe kunnskap om de erfaringer kvinner har gjort<br />
når den rutinemessige ultralydundersøkelsen viser noe unormalt med fosteret. Den visuelle<br />
fremstillingen av fosteret i mors liv har gitt oss tilgang til en type informasjon og kunnskap<br />
som vi ikke kjente til for bare få år siden. Men moderne ultralyddiagnostikk viser også at<br />
ny kunnskap skaper nye problemstillinger, praktisk og etisk.<br />
22 kvinner fra hele landet og med ulik bakgrunn og av ulik alder deltok. De ble intervjuet<br />
én gang, mellom 2 og 12 uker etter avsluttet svangerskap. 12 av kvinnene hadde måttet ta<br />
stilling til om de skulle avbryte svangerskapet. Kun én av dem fullførte svangerskapet,<br />
men barnet døde i forbindelse med fødselen. De 10 siste kvinnene fikk markører men ikke<br />
en alvorlig nok diagnose til å søke om svangerskapsavbrudd. To av disse 10 fødte friske<br />
barn og to fødte barn med misdannelser. De siste seks kvinnene fødte barn med dødelige<br />
misdannelser. En av kvinnene var gravid med tvillinger, en av dem ble terminert på grunn<br />
av diagnostiserte misdannelser, den andre ble født frisk.<br />
De funnene som er presentert, viser hvordan mine informanter, som bare er kvinner,<br />
opplever og uttrykker eksistensiell -sårbarhet i en situasjon hvor de møter uventet<br />
diagnostisk informasjon. En konsekvens av et tilbud de ikke var tilstrekkelig kjent med. De<br />
viser på ulike måter hvordan dette kommer til uttrykk som kaos i egne følelser, og føler seg<br />
«fanget» av situasjonen. Flere kvinner beskriver hvordan de setter svangerskapet på vent<br />
og pendler mellom håp og resignasjon, en erfaring med en vedvarende gjennomgripende<br />
kroppslig eksistensiell smerte. De beskriver hvordan distanse til egen kropp og fosteret<br />
forsterker en følelse av meningløshet og ambivalens. De 11 kvinnene som gikk gjennom et<br />
svangerskapsavbrudd, opplevde skyld og krenkelse når de selv måtte begrunne sitt<br />
handlingsvalg for en abortnemnd. Dette var et verdivalg de måtte ta under tidspress fordi<br />
det nærmet seg øvre grense for abort. De ga også uttrykk for at det var vanskelig å<br />
bearbeide sorgen, fordi dette temaet og følelsene rundt det ikke er noe det snakkes åpent<br />
om i samfunnet.
Hilde Berner Hammer<br />
Entesitter<br />
Entesitter er hyppig hos pasienter med spondylartritter (SpA), og undersøkes ofte som ledd<br />
i den differensial-diagnostiske utredningen. Klinisk er det ofte vanskelig å være sikker på<br />
at det dreier seg om inflammasjon i entesen eller om det er smerter av annen årsak.<br />
Ultralyd (UL) er til stor nytte i utredningen, da entesitter kan ha UL forandringer som er<br />
typiske for tilstanden. En kan skille mellom forandringer som representerer inflammasjon<br />
og forandringer som gjenspeiler allerede inntrådte endringer/degenerative forandringer.<br />
Ved pågående inflammasjon ses oftest hypoekkoisk fortykkelse av senen, forårsaket av<br />
ødem og vaskularisering. I tillegg vil det da som regel være større eller mindre grad av<br />
vaskularisering som påvises ved power Doppler (PD). Forandringer som gjenspeiler<br />
inflammasjon som har stått i lengre tid vil være forkalkninger (ofte med slagskygge),<br />
erosjoner (ofte med vaskularisering inne i erosjonen som uttrykk for fortsatt<br />
inflammatorisk aktivitet), endring av senestrukturen (ikke lenger ha et fint fibrillært<br />
mønster, men en mer amorf struktur i senen/entesen) og osteofytter (for eksempel<br />
hælspore). I tillegg til entesitt kan pasienter med forskjellige former for SpA også ha<br />
patologi i senene nær entesen. Disse forandringene er ved UL ofte lik de patologiske<br />
forandringene som tidligere er beskrevet for entesene.<br />
De entesene som angis å være aktuelle å undersøke hos pasienter med SpA vil være:<br />
Akillessenen, plantarfascien, patellarsenens feste på patella (proksimalt) og på tuberositas<br />
tibia (distalt), quadriceps-senens feste på proksimale patella samt laterale epikondyl i<br />
albuen (noen vil heller mene at triceps-festet på olecranon er det riktige stedet, og andre vil<br />
også inkludere mediale epikondyl i albuen).<br />
Det er gjort flere studier der de ovenfor nevnte former for patologiske endringer er kartlagt<br />
ved UL og graden av patologi er skåret. Det arbeides nå med å oppnå konsensus om den<br />
best egnede UL skåren for entesitter. I den kliniske hverdagen kan de forskjellige formene<br />
for patologi som sees i sener og enteser kartlegges ved oppfølging av pasienter med SpA<br />
på medikamentell behandling (for eksempel anti-TNF medikasjon).
Ultralydundersøkelse av fosterhjertet<br />
Eva Tegnander, Nasjonalt senter for fostermedisin, St. Olavs Hospital og Det medisinske<br />
fakultet, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, Trondheim<br />
Undersøkelse av fosterhjertet ved hjelp av ultralyd har vært i fokus i mange år med tanke<br />
på å bedre den prenatale oppdagelsesprosenten 1 . Til hjelp har blant andre Society of<br />
Ultrasound in Obstetrics and Gynecology utarbeidet retningslinjer for den ”basale” og den<br />
”utvidede basale” fosterhjerteundersøkelsen 2 . Retningslinjene tar utgangspunkt i fem<br />
tverrsnitt gjennom fosterkroppen beskrevet av Yagel et al. 3 .<br />
Den ”basale” fosterhjerteundersøkelsen inkluderer abdominalsnittet hvor lateraliseringsfeil<br />
kan oppdages ved å vurdere abdominale aorta og vena cava inferior, og firekammersnittet<br />
som viser hjertets rytme, størrelse, plassering i thorax og detaljer med kammer, klaffer og<br />
septae (figur 1) 4,5 . Viktigheten av å studere firekammersnittet i detalj, ikke kun telle antall<br />
kammer, understrekes.<br />
Den ”utvidede basale” fosterhjerteundersøkelsen inkluderer snittet som viser aorta<br />
ascendens og aortaklaffen, videre snittet som viser arteria pulmonalis og til slutt<br />
trekarsnittet som fremstiller arteria pulmonalis, aorta ascendens og vena cava superior 6,7 .<br />
Retningslinjene viser til at den ”basale” fosterhjerteundersøkelsen alltid bør utføres, mens<br />
den ”utvidede basale” undersøkelsen bør utføres der det er teknisk mulig. Studier viser<br />
imidlertid en bedring i den prenatale oppdagelsesprosenten av alvorlige hjertefeil når de<br />
store arterier fremstilles i tillegg til firekammersnittet, noe som tilsier at alle de fem<br />
snittene som er beskrevet bør fremstilles ved enhver fosterhjerteundersøkelse 8 .<br />
Detaljene i de fem snittene og eventuelle feiltolkninger vil bli presentert.<br />
Figur 1 Ultralydsnitt i retningslinjene fra Society of Ultrasound in Obstetrics and Gynecology 2 .<br />
Abdominalsnitt 4-kammersnitt Aorta ascendens Art. pulmonalis Trekarsnitt<br />
Referanser:<br />
1. Allan LD, Crawford DC, Chita SK, Tynan MJ. Prenatal screening for congenital heart disease. BMJ<br />
1986; 292: 1717–1719.<br />
2. ISUOG Guidelines. Cardiac screening examination of the fetus: guidelines for performing the ‘basic’ and<br />
‘extended basic’ cardiac scan. Ultrasound Obstet Gynecol 2006; 27: 107–113.<br />
3. Yagel S, Cohen SM, Achiron R. Examination of the fetal heart by five short-axis views: a proposed<br />
screening method for comprehensive cardiac evaluation. Ultrasound Obstet Gynecol 2001; 17: 367–369.<br />
4. Jeanty P, Chaoui R, Grochal F, Tihonenko I. A review of finding in fetal cardiac section drawings. Part 2:<br />
High abdominal views. J Ultrasound Med 2007; 26: 1743–1746.<br />
5. Jeanty P, Chaoui R, Tihonenko I, Grochal F. A review of finding in fetal cardiac section drawings. Part 1:<br />
The 4-chamber view. J Ultrasound Med 2007; 26: 1601–1610.<br />
6. Yoo S-J, Lee Y-H, Kim ES, Ryu HM, Kim MY, Choi H-K, Cho KS, Kim A. Three-vessel view of the<br />
fetal upper mediastinum: an easy means of detecting abnormalities of the ventricular outflow tracts and<br />
great arteries during obstetric screening. Ultrasound Obstet Gynecol 1997; 9: 173–182.<br />
7. Jeanty P, Chaoui R, Tihonenko I, Grochal F. A review of finding in fetal cardiac section drawings. Part 3:<br />
The 3-vessel-trachea view and variants. J Ultrasound Med 2008; 27: 109–117.<br />
8. Tegnander E, Williams W, Johansen OJ, Blaas H-GK, Eik-Nes SH. Prenatal detection of heart defects in<br />
a non-selected population of 30 149 fetuses – detection rates and outcome. Ultrasound Obstet Gynecol<br />
2006; 27: 252–265.
Bruk av fargedoppler ved rutineundersøkelsen av fosterhjertet<br />
Claudia Heien, Karin Stangeland, Kari Utne, Janne Brathetland, Sigrid Klyve, Marit<br />
Tjessheim og Torbjørn Eggebø.<br />
Føde poliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehus<br />
Innledning<br />
I en uselektert befolkning forekommer hjertefeil hos ca 0.8%, halvparten av disse regnes<br />
som alvorlige hjertefeil. I andre studier har man oppdaget fra 20-50% av de alvorlige<br />
hjertefeil i svangerskapet. Hensikten med denne studien er å undersøke hvor stor andel av<br />
alvorlige hjertefeil som blir oppdaget når man bruker fargedoppler rutinemessig ved<br />
hjerteundersøkelse av foster.<br />
Materiale og metode<br />
Fra 23. mai 06 til 30 juli 09 ble 6781 kvinner undersøkt med fargedoppler i forbindelse<br />
med rutineundersøkelsen i andre trimester.<br />
B-mode ble brukt til å undersøke hjertet i tverrsnitt i tre ulike nivå som vist på bildene<br />
nedenfor. Hjertets beliggenhet, orientering, størrelse av hjertet og kamrene, AV-klaffene,<br />
atrie-og ventrikkelseptum, inngangen av lungevenene, aortaavgangen og tre-kar-snittet ble<br />
vurdert. Farge Doppler ble så brukt på firekammersnittet. Blodstrømmen ble vurdert over<br />
AV-klaffene, i aortaavgangen og i tre-kar-snittet.<br />
Resultater<br />
Det ble påvist strukturelle avvik hos 25 fostre, 23 regnet som alvorlige hjertefeil (0,34%).<br />
Ti avvik ble funnet ved undersøkelse av 4-kammer snittet:<br />
Venstre ventrikkel hypoplasi syndrom (2), Ebstein anomali (2), pulmonalatresi (2), AVSD<br />
(2), stor VSD som isolert hjertefeil(1), mitralinsufficiens (1).<br />
13 avvik ble funnet ved undersøkelse av tre-kar-snittet.<br />
DORV (5 – to med transposisjon), truncus arteriosus (1), aortastenose (med retrograd<br />
blodstrøm i aorta (1), avbrutt aortabue (1), transposisjon av de store kar (2), coaractatio<br />
aortae (1), Fallot (2).<br />
I tillegg ble to mindre alvorlige forandringer påvist i tre-kar snittet:<br />
Persisterende vena cava superior (1) og høyresidig aortabue (1).<br />
4 andre avvik i thorax ble funnet pga forskyving av fosterhjertet.<br />
Lunge sequester (1), diaphragmahernie (1), hjerteforskyving pga pleuravæske (1),<br />
pericardvæske – trisomi 21 (1).<br />
Alle har også vært undersøkt ved NSFM i Trondheim.<br />
Konklusjon: Fargedoppler kan være til hjelp ved rutineundersøkelsen i 2.trimester.
Ultrasound in Inflammatory Bowel Disease<br />
Odd Helge Gilja, National Centre for Ultrasound in Gastroenterology, Haukeland<br />
University Hospital, Bergen and Institute of Medicine, University of Bergen<br />
High-resolution ultrasonography has greatly improved the diagnostic potential of<br />
ultrasound in the assessment of inflammatory bowel disease (IBD). Ultrasonography is not<br />
only a radiological method, but also a clinical tool that can be applied to evaluate patients<br />
with IBD: both for bed-side tentative diagnosis, pre-operative scanning, and for out-patient<br />
follow-up. This lecture reviews some of the principles, common findings and methods that<br />
can be used in ultrasonographic scanning of the GI tract in patients with IBD.<br />
The patient should be examined in the supine position and usually the examination<br />
requires no special preparation. Fasting more than 6 hours, however, will lead to smaller<br />
amounts of fluid and air in the intestine and reduce motility. The intake of fluids orally or<br />
through a feeding tube (Hydrosonography) reduces the air content in the intestine and<br />
makes it easier to separate the lumen from the wall and different bowel loops from each<br />
other. Furthermore, the mesenterial wall of the intestine which often is hidden behind<br />
pockets of air, can be more easily examined with these preparations. Another technique for<br />
dealing with the problem of air is graded compression where the examiner uses the US<br />
transducer to squeeze the air away. It is recommended to start the examination with of the<br />
intestines with a 3,5 to 5MHz transducer to obtain a better overview and larger lesions in<br />
the intestine can be imaged completely. For a detailed transabdominal examination of the<br />
small intestine a curved or linear transducer with frequencies in the range of 7,5 -14 MHz<br />
should be used. If pathology is detected, wall thickness, stratification, patency of lumen,<br />
degree of stenosis or dilatation and motility pattern should be determined.<br />
Ultrasound of the GI tract has proved to be useful as an imaging modality in<br />
patients with symptoms or clinical signs that indicate IBD as well as for assessing the<br />
anatomical extension of IBD lesions at primary diagnosis. IBD often starts with symptoms<br />
like abdominal pain and diarrhoea sometimes accompanied by weight loss.<br />
Ultrasonography is a very relevant method to rule out different causes of these symptoms<br />
and to detect changes compatible with IBD. A normal bowel wall is considered to have a<br />
wall thickness below 2-4mm, depending on the actual localisation. Typical ultrasound<br />
findings in IBD are: Increased GI-wall thickness, dilated bowel loops, ulcerations,<br />
decreased Resistive Index and reduced motility. In Crohn’s disease, signs of fistulas and<br />
abscess formation can be seen in a few cases. In some cases, full endoscopic examination<br />
is not possible due to a stenotic part of the intestine, e.g. of the colon or pyloric part. In<br />
such circumstances, transabdominal ultrasound enables imaging of the more central part of<br />
the intestines and gives valuable information about the length of the stenotic part and the<br />
GI-extension of the disease. The extent of the GI-wall affection will also aid the doctor in<br />
distinguishing between ulcerative colitis and Crohn’s disease.<br />
Another indication for use of ultrasound in IBD is the ambulant follow-up of<br />
patients with established disease. High-frequency ultrasonography may play a key role in<br />
the detection of luminal and mesentery complications or for the evaluation of disease<br />
extension during a clinical flare-up. The patients can act as their own controls over time<br />
and the effect of treatment can be monitored by ultrasonography. The role of bowel<br />
ultrasound in the assessment of disease activity is controversial, but the use of Doppler RI<br />
and i.v. contrast agents seem to differentiate inflammatory from fibrotic strictures.<br />
In conclusion, ultrasonography is a useful clinical tool in the management of<br />
patients with IBD. New ultrasound technologies may further increase the diagnostic<br />
capability of GI ultrasonography.
Myten om CT og ultralyd – noen eksempler fra<br />
abdomen<br />
Jan Edenberg<br />
Radiol.avd.<br />
Sykehuset Innlandet Lillehammer<br />
For sykdommer i abdomen har bildediagnostikken fått en stadig større betydning.<br />
Sykehistorie, klinisk undersøkelse og laboratorieprøver er fortsatt grunnsteiner i<br />
utredningen, men tillater ikke alltid en sikker diagnose. Tradisjonelle undersøkelser som<br />
røntgen oversikt abdomen og urografi har avtatt i betydning. CT og ultralyd har gradvis<br />
fått en meget sentral plass i utredningen.<br />
Siden 80-åra har både CT og ultralyd gjennomgått store tekniske forbedringer, og vokst<br />
både i antall undersøkelser og indikasjoner. Ultralyd har fått stort gjennomslag utenfor<br />
radiologiske avdelninger, og brukes i dag blant annet av gynekologer, kardiologer,<br />
øyeleger og reumatologer. En stor andel ultralydundersøkelser gjennomføres dog på<br />
radiologiske avdelninger, særlig tradisjonelle undersøkelser som abdomen, hals og vener i<br />
underekstremiteter.<br />
Vedr. anbefalt valg mellom CT og ultralyd ved mistanke om sykdom i abdomen foreligger<br />
en god del variasjon i litteraturen, på landsbasis, og mellom ulike sykehus. CT ble gjerne<br />
tidlig beskrevet som en optimal bildediagnostisk metode for abdomen, med høy<br />
diagnostisk treffsikkerhet, nærmest en gullstandard. Ultralyd derimot fikk tidlig en form av<br />
stempel som en grov, rask første-undersøkelse med screening-preg, og totalt sett rel. lav<br />
diagnostisk evne.<br />
Et klassisk flytskjema på en radiologisk avdelning kunne bestå av en ”oversiktlig” ultralyd,<br />
iblant med kort tidsbruk og lite apparatinnstilling, fulgt av en anbefalning om en CTundersøkelse,<br />
for en mer definitiv diagnose.<br />
De siste to desennier har gitt betydelige fremskritt innenfor ultralyd-teknologien, med<br />
potentiale for høy bildeoppløselighet, ikke kun i nærområdet. I samme tidsperiode har<br />
litteraturen om ultralyd nærmest eksplodert, med et stort antall studier og god<br />
dokumentasjon i diagnostikken av en rekke tilstander, også der man tidligere mente at CT<br />
var en overlegen metode. For mange indikasjoner finnes nå like god dokumentasjon for<br />
både CT og ultralyd. Ultralyds utvikling kulminerte med introduksjon av kontrastmiddel,<br />
som i høy grad har forandret hverdagen for ultralyddiagnostikken.<br />
Det foreligger fordeler med både CT og ultralyd. CT gir bilder med god topografisk<br />
oversikt, er antatt mindre undersøkeravhengig, og kan lett ettergranskes. Ultralyd har dog i<br />
utgangspunktet flere fordeler foran CT: fravær av strålebelastning, fravær av potentielt<br />
nyretoksisk kontrastmiddel, og lavere kostnad.<br />
Basert på litteraturen kan man i dag stille spørsmål om det foreligger et underbruk av<br />
ultralyd, og et tilsvarende overbruk av CT, på radiologiske avdelninger, i så fall med<br />
konsekvenser som uhensiktsmessig strålebelastning av store pasientgrupper, unødvendige<br />
risker ved bruk av CT-kontrastmidler, og høye kostnader.
Ultralyd bør i dag utføres med sikte på full diagnostikk (ikke kun som en innledning til<br />
CT), med standardisert undersøkelsesteknikk, optimale apparatinnstillinger, adekvat<br />
tidsbruk og hvis nødvendig bruk av ultralyd-kontrastmiddel.<br />
Ved utredning både ved akutt abdomen eller mer kroniske bukplager, gir ultralyd den<br />
unike muligheten til direkte kontakt med pasienten, som en viktig komponent i<br />
undersøkelsen og ved tolkning av funn.<br />
For enkelte indikasjoner kan enten ultralyd eller CT foretrekkes, og det må også tas hensyn<br />
til lokale vurderinger og etablerte protokoller, men det finnes i dag ikke grunnlag for syn<br />
på ultralyd som en metode av generelt lavere diagnostisk kapasitet enn en CTundersøkelse.<br />
Det gis noen eksempler på at ultralyd kan være en egnet og godt dokumentert metode med<br />
høy diagnostisk treffsikkerhet ved utredning av pasienter med plager fra abdomen.
!"#$%&'$()*+,-).)/0121#/3)3/#34503%<br />
!"#$%&'($)*+,-./ 0 1*2345#%*6#$7#8# 0 1*953(*:%;(#)($$5"9:FG"7+*$3=4'>"<br />
:"HI34.'$1")*+"-/+-'+(+1'5",&J"K./I%"L*%M'&/.5"9NNF"7+*$3=4'><br />
G"HI34.'$1")*+"(+*.*1'5",&J"K./I%"L*%M'&/.5"9NNF"7+*$3=4'><br />
F"HI34.'$1")*+"B+A%&O"*1"4$3*-+'$-'+(+1'5",&J"K./I%"L*%M'&/.5"9NNF"7+*$3=4'><br />
#&B3-LO*-"#$%&#($)FP
Hilde Berner Hammer<br />
Inflammatoriske ledd og injeksjonsteknikk<br />
Forelesningen vil vise eksempler på artritt i en rekke ledd og sener. Ved ultralyd (UL)<br />
veiledede injeksjoner er det viktig å passe på god sterilitet. Proben må holdes helt stabilt<br />
for aldri å komme bort til innstikkssted, og innstikkstedet vaskes etter vanlig rutine. Ofte er<br />
det fordelaktig å planlegge og injisere leddet eller senen på tvers av runde strukturer som<br />
håndledd, ankler, fingre og tær, da dette er enklest ved at en med sikkerhet kan komme inn<br />
så dypt som en trenger. For øvrig velges innstikksted i henhold til type patologi og mål<br />
med injeksjonen, da alt en kan se på UL bildet er mulig å nå med nålen. Flere studier har<br />
vist at UL veiledede injeksjoner har bedre effekt en ”blinde” injeksjoner, og den kliniske<br />
erfaringen tilsier at veiledede injeksjoner er mindre smertefulle.
Hilde Berner Hammer<br />
Carpal tunnel syndrom<br />
Nervus medianus går under fleksor-retinakkelet sammen med fingrenes fleksorsener.<br />
Carpal tunnel syndrom (CTS) er ganske hyppig, med en livstids-insidens på ca 8-10% av<br />
befolkningen, og CTS er i ca halvparten av tilfellene bilateralt. CTS kan være forårsaket av<br />
inflammatoriske forandringer i fleksorsenene eller annen årsak til oppfylninger under<br />
fleksor-retinakkelet, eller er av idiopatisk type, der en ikke kjenner årsaken til at nerven får<br />
det trangt. Av ukjent årsak blir nerven til dels betydelig fortykket forut for retinakkelet, og<br />
da relativt sett betydelig innsnevret under retinakkelet, hvilket medfører betegnelsen<br />
timeglassform av nerven ved CTS. Det er uført en rekke studier med bruk av ultralyd (UL)<br />
for å diagnostisere CTS. Tverrsnittsarealet av nerven er da målt ved bruk av tracer. De<br />
forskjellige studiene angir noe forskjellig øvre normalområde, men en kan regne med at<br />
arealet normalt er
KLINISK UTFØRELSE AV DOPPLER <strong>ULTRALYD</strong><br />
Bente Simensen<br />
NSFM St. Olavs hospital, Trondheim<br />
FARGEDOPPLER<br />
Bruk av fargedoppler vil identifisere retningen av<br />
blodstrømmen. Vanligvis stiller en inn apparatet slik at rødt<br />
er blod-strømmen mot transduceren og blått går fra<br />
transduceren. Puls repitisjonsfrekvensen (PRF) stilles inn<br />
etter hvor høye hastigheter det er i området en ønsker å<br />
undersøke. Ved å øke”density” (tetthet av fargelinjer) fyller<br />
fargene ut bildet bedre, men dette senker frame-rate. Setter<br />
en ned persistens (tidsmidling av bilder) økes frame-rate ved for eksempel undersøkelse<br />
av hjertet. Persistens kan økes ved undersøkelse av små kar. Innstilling av for mye<br />
fargegain vil medføre at fargene flyter utover. Ved for lav gain vil fargene forsvinne. Det<br />
er viktig med god insonasjonsvinkel (lydstråler langs blodstrømsretningen) for å sikre<br />
gode dopplersignaler. Kommer lydstrålene på tvers av karet får en ingen<br />
dopplersignaler.Ved bruk av fargedoppler mer enn halveres frame-rate som kan<br />
kompenseres noe ved innstilling av mindre bredde på fargeboksen.<br />
POWERDOPPLER<br />
Powerdoppler angir styrken på Dopplersignalet fra blod,<br />
men angir ikke blodhastigheten og blødstrømsretningen.<br />
Powerdoppler avdekker hvor der er blodstrøm og er spesielt<br />
følsom på lave hastigheter. Enkelte anbefaler å benytte<br />
powerdoppler ved undersøkelse av hjertet for å vurdere om<br />
skilleveggen er intakt. Metoden krever riktig innstilling av<br />
gain og PRF<br />
ler<br />
/min<br />
kel<br />
SPEKTRALDOPPLER<br />
En kan ved hjelp av spektraldoppler måle<br />
blodstrømshastigheten i diverse blodkar og gjennom<br />
klaffeåpninger. Som for fargedoppler må en justere gain på<br />
spekteret og hastighetsområdet (PRF) i forhold til hva en<br />
måler. Ved måling av absolutte hastigheter er det nødvendig<br />
med en så lav insonasjonsvinkel på lydstrålen i forhold til<br />
hastighetsretningen som mulig (under 30 grader). Hvis ikke<br />
RA vil målingene bli for unøyaktige. Spektraldoppler avgir den høyeste energien lokalt.<br />
RA Derfor er det viktig å være oppmerksom på termisk index (TI - hvor mange grader vevet<br />
kan varmes opp) som ideelt ikke skal overstige 1 (TI 1 betyr vevet varmes opp 1 grad).<br />
Det er ikke anbefalt å eksponere fosteret for TI-verdi på 3 eller mer. På bildet er TIB<br />
(termal index bone) på 1.0. Den høyeste varmeutviklingen får en på overgangen vev bein<br />
struktur. En kan redusere TI ved å skru ned energien apparatet sender ut (power output).<br />
E A<br />
AAa
Ultralydveiledet behandling av invaginasjon hos barn<br />
Thomas Reiher<br />
Barneklinikken, Haukeland Universitetssykehus, 5021 Bergen<br />
Tarminvaginasjon er hyppigste årsak til tarmobstruksjon i de første leveår. Plutselige<br />
kolikkaktige magesmerter, oppkast, blodig avføring og blekhet er hyppigste symptomer.<br />
Ofte kommer etter et symptomfritt intervall sjokksymptomer og peritoniske tegn.<br />
Patofysiologisk finnes en redusert sirkulasjon i intestinale blodkar, venøs stuvning,<br />
tarmveggødem og nekrose. Følgen er ileus og perforasjonsfare. Rask diagnosestilling og<br />
terapi er derfor særlig viktig.<br />
En etablert behandling er røntgen colon med luft- eller kontrastmiddelinsufflasjon.<br />
En alternativ behandlingsmetode ble publisert første gang i 1982:<br />
Diagnosis and treatment of childhood intussusception using real-time ultrasonography and<br />
saline enema (Kim et al.).<br />
I mellomtiden kunne man få god erfaring med ultralydveiledet reposisjon av invaginasjon<br />
og i flere land av Europa er denne metoden første valg.<br />
Foredraget presenterer etiologi, patogenese, klinisk bildet, diagnostikk og terapi av<br />
invaginasjon hos barn inklusiv videoopptak av ultralydundersøkelse. Statistiske<br />
undersøkelser viser at ultralydveiledet hydrostatisk devaginasjon har størst suksess, mindre<br />
letalitet og har færre sekundære operasjoner som følge. Dessuten har den metoden klare<br />
fordeler i sammenligning med de andre røntgenbaserte terapimetodene: Ingen<br />
strålebelastning; det kan utføres ultralydundersøkelse av hele magen etter suksessfull<br />
reposisjon for å lete etter anatomiske egenarter som begunstiger en invaginasjon eller for å<br />
utelukke en tynntarmsinvaginasjon i tillegg; ved manglende suksess kan undersøkelsen<br />
gjentas etter en liten stund.<br />
Foredragsholder har siden 1994 utført 24 ultralydveiledet hydrostatiske devaginasjoner, 22<br />
vellykkede, 2 barn måtte opereres sekundært.<br />
Ultralydveiledet behandling av invaginasjon hos barn kan anbefales som bivirkningsfattig,<br />
framgangsrik terapimetode og er enkel å lære.
Endoskopisk ultrasonografi med elastografi – kliniske eksempler<br />
Stipendiat/lege: Roald Flesland Havre, UiB og NSGU<br />
Endoskopisk ultrasonografi (EUS) er en undersøkelsesteknikk der man bringer<br />
ultralydproben inn i kroppen via naturlige åpninger. Ved undersøkelse av øvre<br />
gastrointestinaltraktus kan man undersøke tilsvarende område som ved gastroskopi, men i<br />
tillegg til den endoskopiske informasjon kan man få detaljert informasjon om veggen i<br />
spiserør, magesekk, tolvfingertarm, galleveier, bukspyttkjertel og mediastinum. Elastografi<br />
er en metode der UL ekko benyttes for å beregne vevets hardhetsgrad og fremstille dette<br />
grafisk i kombinasjon med B-mode UL. Det er i ulike studier vist at maligne svulster har<br />
tendens til å fremstå med økt vevshardhet sammenlignet med godartede svulster. Med<br />
elastografi kan man og få fremstilt om en tumor har en glatt overflate mot omliggende vev<br />
eller om det er et bløtere område sentralt som kan indikerer sentral nekrose.<br />
Vi har undersøkt intramurale svulster spiserør, magesekk og tolvfingertarm med<br />
endoskopisk elastografi. I tillegg har vi undersøkt flere pankreassvulster av ulik karakter<br />
og mediastinale og retroperitoneale lymfeknuter. I mange tilfeller har vi gått videre med<br />
EUS veiledet finnålsaspirasjon (FNA) eller biopsi for å få vevsdiagnose. I andre tilfeller er<br />
pasienten i ettertid blitt operert og vi har fått vevsdiagnose på den måten. Noen pasienter<br />
har vi fulgt over tid med tanke på evt. sykdomsprogresjon.<br />
Elastografi er basert på strain (deformasjon) av vevet som følge av stress. Ved EUS<br />
elastografi utnyttes aortapulsasjon og hjertets bevegelse til å skape den nødvendige<br />
deformasjon. Metoden er kvalitativ og flere feilkilder spiller inn ved billeddannelse. Et<br />
problem er at lesjonen fremstilles, men at man ikke får elastografisignal fra referansevev.<br />
Et annet problem er at man i noen posisjoner har vanskelig for å få nok deformasjon av<br />
vevet til å gi god fremstilling. Metodens kvalitative egenskaper har ført til fokus på ulike<br />
kategoriske skalaer for å klassifisere lesjoner som benigne eller maligne, som gir metoden<br />
relativ lav nøyaktighet.<br />
Vi har benyttet en metode for å beregne ratio mellom strain i to brukerdefinerte områder i<br />
elastogrammet (strain ratio) for å klassifisere fokale lesjoner. Vi mener denne metoden har<br />
potensiale til å forbedre nøyaktigheten av elastografi som supplement til B-mode<br />
ultrasonografi som metode for noninvasiv vevskarakterisering.
Frie foredrag<br />
Allantoidcyste i navlesnoren diagnostisert med B-flow<br />
Philip von Brandis, *Hege Dirdal, Torbjørn Moe Eggebø<br />
Fødepoliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehus (SUS)<br />
*Patologisk avdeling, Stavanger Universitetssykehus (SUS)<br />
Innledning:<br />
Cyster på navlesnoren kan ses med ultralyd i første trimester. De er ofte uten<br />
klinisk betydning og forsvinner spontant i løpet av noen uker. Persisterende cyster<br />
er oftere forbundet med patologi. Enkelte typer navlesnorscyster er assosiert med<br />
kromosomanomalier hos fosteret. Differensialdiagnosen mellom ulike typer cyster<br />
kan være vanskelig, men det finnes karakteristiske forskjeller som kan ses med<br />
ultralyd.<br />
Allantois er en embryonal struktur i navlesnoren som tidlig i fosterlivet<br />
kommuniserer med fosterets urinblære via urachus.<br />
Persisterende urachus er en sjelden tilstand hvor kommunikasjonen mellom blære<br />
og navlesnor består. Urin kan da lekke ut i navlesnoren og danne allantoidcyster.<br />
Kasustikk:<br />
Vi beskriver et tilfelle med allantoidcyster påvist i første trimester. Cystene lå<br />
mellom karene i navlesnoren. De økte i størrelse fram til svangerskapsuke 31 med<br />
påfølgende spontanruptur. Diagnosen ble stillet ved hjelp av B-flow og 4D<br />
ultralyd med STIC.<br />
Konklusjon:<br />
B-flow er en ny ultralydteknikk som framstiller blodstrøm. Metoden er uavhengig<br />
av insonasjonsvinkel. Den egner seg derfor godt til framstilling av lengre<br />
segmenter av slyngede kar og kan være nyttig til å diagnostisere patologiske<br />
forandringer i navlesnoren.
<strong>ULTRALYD</strong> UNDER FØDSEL<br />
TORKILDSEN EA 1 , SALVESEN KÅ 3 og EGGEBØ TM 2<br />
1,2 Kvinneklinikken, Stavanger Universitetssjukehus, Norge.<br />
3 Nasjonalt senter for fostermedisin, St. Olavs Hospital. Institutt for laboratoriemedisin, barne- og<br />
kvinnesykdommer, Det medisinske fakultet, NTNU, Trondheim, Norge.<br />
INTRODUKSJON: Fødselsforløpet har tradisjonelt blitt evaluert med klinisk<br />
undersøkelse og palpasjon. Dette er en subjektiv metode som har stor variasjon mellom<br />
klinikerne. Transperineal ultralyd for å undersøke fosterhodets stilling i fødselsveien har<br />
vist seg å være en presis og reproduserbar metode til å predikere operativ forløsning, men å<br />
måle vinkelen mellom symfysen og fosterhodet har svakheter, bl. a. skygge fra symfysen.<br />
Vi foreslår derfor en ny ultralydmetode til å evaluere fødselsforløpet. Metoden måler<br />
avstanden mellom fosterhodet og perineum.<br />
MÅL: Å undersøke om transperineal ultralyd i tverrvidden kan predikere fødselsutfallet<br />
hos kvinner med forlenget fødselsforløp i første stadium og sammenligne forskjellige<br />
ultralydmetoder.<br />
MATERIALE OG METODE: Prospektiv observasjonsstudie med 110<br />
førstegangsfødende med enkeltsvangerskap og hodeleie etter 37 uker. Den korteste<br />
avstanden mellom perineum og ytre skalleben av fosterhodet vil bli målt med<br />
ultralydproben i tverrvidden. Metoden vil bli sammenlignet med transperinal ultralyd i<br />
likevidden i 2D og 3D. Effektmålet er vaginal fødsel.<br />
RESULTAT: Preliminære data fra de første 21 kvinner vil bli presentert. Keisersnitt<br />
frekvensen hos kvinner med lang avstand fra fosterhodet til perineum (>40 mm) var 80%<br />
sammenlignet med 27% hos kvinner med kort avstand. Sensitiviteten for prediksjon av<br />
keisersnitt var 0,73, spesifisiteten 0,80, positiv prediktiv verdi 0,8 og negativ prediktiv<br />
verdi 0,73. ROC-kurve analyse diskriminerte mellom vaginal fødsel og keisersnitt med<br />
77% under kurven for ultralyd i tverrvidden og 73% for ultralyd i likevidden. Digital<br />
undersøkelse kunne ikke predikere fødselsutfallet.<br />
KONKLUSJON: Ultralyd predikerte fødselsutfallet bedre enn klinisk undersøkelse. De to<br />
ultralydmetodene er omtrent like gode, men ultralyd i tverrvidden er noe enklere å utføre.<br />
Korrespondanse:<br />
Erik Andreas Torkildsen; toea@sus.no<br />
Kvinneklinikken<br />
Stavanger Universitetssjukehus<br />
Postboks 8100<br />
4068 Stavanger, Norge<br />
Mobil: +47 92601220
Sekretinstimulert transabdominal ultralyd. Volumbetraktninger ved testing av<br />
eksokrin pankreasfunksjon hos pasienter med mistenkt eksokrin pankreassvikt<br />
1 Erchinger F, 1 Engjom T, 1,2,3 Hausken T, 1,2,3 Gilja O.H, 1 Dimcevski G,<br />
Medisinsk avdeling, Nasjonalt senter for gastrointestinal ultrasonografi, Haukeland<br />
Universitetssykehus, Bergen, institutt for indremedisin, Universitetet i Bergen<br />
Bakgrunn: Metoder for å diagnostisere eksokrin pankreassvikt baseres på indirekte<br />
parametre i form av fecal elastase og fekalt fett. Gullstandard for direkte påvisning av<br />
eksokrin pankreassvikt er oppsamling av pankreassaft fra duodenum ved hjelp av sonde,<br />
etter stimulering med sekretin/ cholecystokinin eller måltid. Metoden er teknisk<br />
utfordrende, tidkrevende og ubehaglig for pasienten. Vi utvikler og validerer en<br />
sekretinstimulert korttest som kombinerer transabdominal ultralyd og endoskopisk<br />
oppsamling av pankreassekret.<br />
Studiehypotese: Transabdominal ultralyd etter sekretinstimulering kan brukes som<br />
volumestimat for pankreas sekresjon.<br />
Materiale og metode: Pasienter henvist med mistanke om kronisk pankreatitt inkluderes.<br />
Pasienter scores ved hjelp av scoringssystem for kronisk pankreatitt. Ultralyd gjøres før det<br />
gies sekretin i.v. Videre gjøres målinger etter 1, 5, 10 og 15 minutter. Vi registrerer innsyn,<br />
vevsstruktur og pankreas calcifisering. I tillegg måles duodenal diameter, horisontal og<br />
vertikal diameter på caput pankreatis, diameter på corpus pankreatis og diameter på ductus<br />
pankreatis. Det registeres også målinger for areal i antrum ventriculi og galleblære lengde.<br />
Etter dette gjennomføres endoskopisk korttest for oppsamling av pankreassekret<br />
Resultater: Vi presenterer data for de 20 første undersøkelser. Duodenal diameter viser en<br />
umiddelbar økning etter sekretin (P
Forekomsten av nevralrørsdefekter i en uselektert<br />
fosterpopulasjon i perioden 1989 – 2008 - endring over tid<br />
Kari How, Nasjonalt senter for fostermedisin, St. Olavs Hospital, Trondheim<br />
Bakgrunn Hensikten med studien var å undersøke forekomsten av nevralrørsdefekter (NTD) i<br />
en fosterpopulasjon før og etter nasjonale folkehelseanbefalingene om folat. NTD i denne<br />
studien omfatter spina bifida (ryggmargsbrokk), anencephali (manglende hjerne) og<br />
encephalocele (hjernebrokk).<br />
Materiale og metode Dette var en retrospektiv studie fra 1989–2008 hvor forekomsten av<br />
NTD ble studert i en uselektert fosterpopulasjon i Sør-Trøndelag. Totalpopulasjonen i 20-<br />
årsperioden var 56 122 registrerte svangerskap med planlagt fødsel ved St. Olavs hospital.<br />
Totalt 78 tilfeller med NTD ble identifisert, og journalene ble systematisk gjennomgått.<br />
Materialet er delt inn i 2 tiårsperioder, og det er gjort en sammenlikning av insidens med<br />
Medisinsk fødselsregister (MFR).<br />
Resultat Insidensen av anencephaly økte fra 0,39 per 1000 i 1989–1998 til 0,86 per 1000 i<br />
1999-2008 med en rate ratio på 2,21. Insidensen av spina bifida var uendret i de to periodene.<br />
NSFM populasjonen hadde signifikant høyere insidens av anencephaly<br />
(p=0,002) og encephalocele (p=0,02) sammenlignet med MFR populasjonen i siste<br />
tiårsperiode. Det var en økning i gjennomsnittsalder fra første til andre periode på 2,7 år<br />
(p=0,02). Det var flere kvinner med høyere utdanning i siste periode (p=0,002). Kvinner som<br />
hadde risikofaktorer i svangerskapet (familiær belastning med NTD og/eller sykdom hos mor<br />
og/eller medikamentbruk i 1.trimester) var mer utsatt for å få kraniale ryggmargsdefekter<br />
(OR=7,04). Motsatt trend ble sett ved alder (OR=0,84).<br />
Konklusjon Denne studien viser en økning av insidensen av anencephaly i perioden 1999-<br />
2008 sammenliknet med perioden 1989-1998 til tross for 10 år med nasjonale anbefalinger om<br />
folat.<br />
Deler av masteroppgaven i folkehelsevitenskap vil bli presentert ved NFUD symposium 2010.
Prenatal diagnostikk av høyresidig aortabue<br />
Claudia Heien, Karin Stangeland, Sigrid Klyve, Torbjørn Moe Eggebø<br />
Fødepoliklinikk/ultralydlaboratoriet, Stavanger Universitetssykehuset (SUS)<br />
Innledning: Tidlig i fosterlivet finnes to aortabuer, og vanligvis tilbakedannes den høyre.<br />
Studier i den voksne befolkningen har vist en prevalens av Høyresidig aortabue (HA) på<br />
1%, men HA påvises bare hos ca 0,1 – 0,2% ved prenatal undersøkelse. HA kan være<br />
forbunnet med andre mer komplekse hjertefeil som hypoplasi av aorta, coarctatio aorta,<br />
dobbel aortabue og isomerisme. Prognosen er vanligvis god ved isolert HA, men det er<br />
beskrevet tilfeller der HA har ført til kompresjon av trachea og øsofagus etter fødselen. Det<br />
er også beskrevet perinatal død få timer etter fødsel pga. pusteproblemer med obstruksjon<br />
av trachea. Prenatal diagnose har derfor betydning slik at barnelege kan være tilstede ved<br />
fødselen. Hvis HA forekommer i kombinasjon med andre hjertemisdannelser eller<br />
ekstrakardiale avvik er det økt sannsynlighet for kromosomavvik som trisomi 21 eller<br />
DiGeorgi syndrom (kombinert med tymusaplasi).<br />
Materiale og metode: HA kan diagnostiseres ved prenatal ultralydundersøkelse. I<br />
tverrsnitt på buenivå ser man at trachea ligger mellom aorta og pulmonalarterien. Bruk av<br />
fargedoppler gjør det trolig lettere å oppdage tilstanden. Ved Stavanger<br />
Universitetssjukehus har vi funnet 3 fostre med HA ved rutineultralyd i tidsperioden januar<br />
2009 til februar 2010.<br />
Kasus 1. Førstegangsgravid 35 år gammel kvinne var til rutineundersøkelsen i uke 18.<br />
Vanskelig posisjon av fosteret gjorde at hjerteundersøkelsen var mangelfull, og hun fikk<br />
avtale om ny undersøkelse to uker senere. 4 kammer snittet var normalt, men på ”tre-karsnittet”<br />
så man unormalt stor avstand mellom aorta og pulmonalarterien, og trachea lå<br />
mellom karene. Funnet ble bekreftet ved NSFM. Fosteret hadde ikke andre avvik.<br />
Figur 1: Høyresidig aortabue<br />
Figur 2. Normale buer<br />
Svangerskapet var ellers ukomplisert og hun fødte spontant i Stavanger i uke 41+4 en gutt<br />
med vekt 3160g. Barnet hadde ingen symptomer etter fødselen, men funnet ble bekreftet.<br />
Barnet ble undersøkt på Rikshospitalet, og en konkluderte der med å vente med behandling<br />
til eventuelle symptomer. Karringen rundt trachea og øsophagus var ganske vid slik at man<br />
ikke frykter luftveisproblemer. Foreldrene er gjort oppmerksomme på at svelgproblemer<br />
kan oppstå når gutten begynner å spise fast føde.<br />
Kasus 2. Ved rutineundersøkelse av en 28 år gammel førstegangsgravid kvinne fant<br />
ultralydjordmor isolert HA. 4-kammersnittet var normalt og det var normal avgang av de<br />
store kar. Tre-kar-trachea-snittet var ikke normalt, karene var U-formet og det var stor<br />
avstand mellom aorta og pulmonalarterien. Dette var spesielt tydelig med bruk av farge<br />
Doppler. (fig 1). Denne kvinnen har hatt et normalt svangerskap, men har ikke født ennå.<br />
Vi har ved rutineundersøkelsen nylig diagnostisert et tredje foster med HA.<br />
Konklusjon: HA er trolig underdiagnostisert. Diagnosen stilles ved nøye vurdering av trekar-snittet.<br />
Bruk av fargedoppler kan gjøre det lettere å oppdage tilstanden.
Fetal Tumours: Management Dilemmas<br />
Ganesh Acharya<br />
Women’s Health and Perinatology Research Group, Institute of Clinical Medicine,<br />
Faculty of Health Sciences, University of Tromsø and University Hospital of<br />
Northern Norway, 9038-Tromsø, Norway<br />
Background: Although tumours are uncommon in fetal life, they are detected prenatally<br />
more often today because of advances in imaging technology. Prognosis of fetal tumours<br />
varies significantly depending on their type, location, and size. Prenatally diagnosed<br />
congenital tumours may have worse prognosis in comparison to those diagnosed in the<br />
neonatal period. Fetal neoplasms may be associated with other congenital malformations<br />
and/or genetic defects. Some tumours have been reported in association with maternal<br />
exposure to teratogens. Transplacental spread of a tumour from the mother to the fetus is<br />
extremely rare, but possible. Some embryonic tumours have a benign course despite a<br />
malignant microscopic appearance (e.g., neuroblastoma). Others, initially benign, may<br />
undergo malignant transformation (e.g., sacrococcygeal teratoma). Fetal tumours may lead<br />
to heart failure, hydrops or may be life-threatening because of their size or location. Large<br />
tumours (e.g. congenital adenomatoid malformation of lungs) may occasionally regress<br />
spontaneously without treatment. Therefore, clinicians may be faced with several<br />
dilemmas regarding counselling and management of fetal tumours. There may be a<br />
significant reporting bias in the literature regarding the incidence, management strategies<br />
and outcome of these rare conditions.<br />
Materials and Methods: Personal experience in the diagnosis and management of some<br />
interesting cases of fetal tumours and their clinical course and outcome will be presented.<br />
Discussion/Conclusion: A clear prediction of clinical outcome based on prenatal findings<br />
or even histological features is not always possible in all cases of fetal tumours. However,<br />
their early detection in prenatal life provides physicians and parents with a variety of<br />
management options and can modify the prognosis.
Undertrykkelse av reverberasjoner med SURF-imaging<br />
Jochen Deibele 1 , Thor Andreas Tangen 2 , Svein-Erik Måsøy 1 , Rune Hansen 1,3 ,<br />
Tonni F. Johansen 1 , Bjørn Angelsen 1<br />
1 Institutt for Sirkulasjon og Bildediagnostikk, NTNU, 7489 Trondheim<br />
2 Institutt for Teknisk Kybernetikk, NTNU, 7491 Trondheim<br />
3 SINTEF Teknologi og Samfunn, 7465 Trondheim<br />
e-post: jochen.deibele@ntnu.no<br />
Innledning<br />
Bildekvaliteten i transkutan ultralyd er varierende og i stor grad avhengig av pasienten som<br />
avbildes. Artefakter som skyldes pasientens anatomi og som oppfattes som støy i bildet kan<br />
skilles i to forskjellige kategorier: reverberasjoner og aberrasjoner. Aberrasjoner oppstår<br />
når en puls sendes gjennom vev med forskjellig lydhastighet, for eksempel muskel- og<br />
fettvev. Reverberasjoner dannes når ultralydpulsen reflekteres flere ganger frem og tilbake<br />
før den mottas av skanneren. Reduksjon av reverberasjoner bør gi et bedre bilde med<br />
hensyn til både kontrast og synlige detaljer.<br />
SURF-avbildning (Second order UltRasound Field) er en ny måte å lage ultralyd bilder<br />
som kan brukes til å redusere reverberasjonene i bildet.<br />
Metode<br />
Et SURF-pulskompleks dannes ved å sende en lav- og en høyfrekvent puls samtidig. Den<br />
lavfrekvente (LF) manipulasjonspulsen forandrer propagasjons- og spredningsegenskapene<br />
til vevet mens den høyfrekvente (HF) pulsen brukes til avbildning.<br />
For å undertrykke reverberasjoner sender man to pulskompleks etter hverandre inn i vevet.<br />
LF-pulsen varieres mellom de to kompleksene. Dette gir forskjellig propagasjon for de to<br />
HF-pulsene. Vevssignalet og reverberasjonene blir påvirket forskjellige av LF-pulsene.<br />
Dette benyttes i prosesseringen av bildene for å undertrykke reverberasjonene.<br />
Et studie på Carotis på friske frivillige ble påbegynt. Studiet skal sammenligne effekten<br />
andre harmonisk avbildning og SURF-imaging har på reverberasjonsundertrykkelse.<br />
Bildene tas opp med en GE Vivid E9 og en eksperimentell SURF skanner.<br />
Resultat<br />
Når metoden anvendes på in vivo ultralydbilder blir støyen redusert i de aller fleste<br />
tilfellene. Innenfor visse områder i bildet og avhengig av mengden av reverberasjoner i det<br />
opprinnelige bildet blir kontrasten mellom vevet og reverberasjonene tredoblet.<br />
Vevsstrukturer blir klarere og detaljer, for eksempel Intima, trer tydeligere frem.<br />
Konklusjon<br />
En metode som reduserer reverberasjonsstøy med hjelp av to-frekvens-ultralyd blir<br />
presentert. Initielle resultater på in vivo data på Carotis er lovende og viser en reduksjon av<br />
reverberasjonsstøy i bildet. Metoden er fortsatt under utvikling, men planlegges å tas i bruk<br />
innen flere typer transkutan avbildning. Kliniske studier for å vurdere medisinsk verdi er<br />
planlagt.
Measurements of Attenuation and Hepatorenal Index in<br />
Non-Alcoholic Fatty Liver Disease<br />
Hilde Løland von Volkmann, John Willy Haukeland 2 , Roald Flesland Havre 3 , Trygve Hausken 3,4 ,<br />
Odd Helge Gilja 3,4 .<br />
Department of Medicine, Haukeland University Hospital, 2 Aker University Hospital, University of<br />
Oslo, 3 Institute of Medicine, University of Bergen, Bergen, Norway, 4 National Centre for<br />
Ultrasound in Gastroenterology, Department of Medicine, Haukeland University Hospital, Bergen,<br />
Norway,<br />
Objective: Non Alcoholic Fatty Liver Disease (NAFLD) leads to increased ultrasound<br />
attenuation in liver tissue. As a means of quantifying steatosis we have measured ultrasound echo<br />
levels (EL) at different depths, hepatorenal differences, and time intensity curves as well as liver<br />
tissue elasticity in NAFLD patients compared to healthy controls and patients with liver fibrosis.<br />
Method and Material: 18 patients ( 52 ± 7 years) with NAFLD were compared to 15 healthy<br />
subjects ( 45 ± 9 years) and 12 patients (44 ± 11 years) with liver fibrosis.(25 females and 20<br />
male). A liver biopsy was performed in all patients. Histology in NAFLD was scored according to<br />
Brunt criteria, fibrosis after Batt’s and Ludwig’s criteria. Echo Levels (EL) in user defined areas in<br />
the liver was compared at 2 and 7 cm from liver capsule using Time Intensity Curves (TICs),<br />
Hepatorenal Index (HI) calculated as both difference (EL Liver –EL Kidney) or ratio (Liver EL /<br />
kidney EL). All parameters were estimated using build-in software on the scanner (GE Logiq9).<br />
All patients underwent quantitative measurements of liver tissue elasticity with transient<br />
elastography (Fibroscan®, Echosense, Paris).<br />
Results: Differences between NAFLD patients and healthy controls were found for liver size<br />
(13,4cm vs. 15,6 cm, p=0.01), HI Difference (2,5dB vs 5,6dB, p=0,009), HI Ratio ( 1,0dB vs 0,9dB<br />
p=0,001), EL lateral (1,4dB vs. 4,2dB, p=0,039), EL anterior ( -0,2dB vs.3,9dB, p
Kompliserte nyrecyster.<br />
Ultralyds rolle: kasuistikker.<br />
Torunn Gabrielsen,<br />
Radiologisk avdeling,<br />
Sykehuset innlandet HF Lillehammer.<br />
Cystiske nyrelesjoner forekommer hyppig. Simple cyster har tynn vegg, er ekkotomme,<br />
lader ikke kontrast og inneholder ikke septa, forkalkninger eller solide komponenter.<br />
Kompliserte nyrecyster oppfyller ikke alle disse kriteriene for en simpel cyste og har<br />
varierende potensiale for malignitet. Utfordringen blir å klassifisere disse cystene med<br />
tanke på hvilke som bør fjernes kirurgisk, hvilke som bør følges opp med kontroller og<br />
hvilke cyster som ikke trenger videre oppfølging. Studier har vist at ultralyd med kontrast<br />
har like stor treffsikkerhet som CT i vurderingen av kompliserte nyrecyster. I dette<br />
foredraget vil det bli vist kasuistikker med eksempler på bruk av ultralyd med kontrast i<br />
utredningen og klassifiseringen av kompliserte nyrecyster.
Eldre mann med sepsis<br />
En kasuistikk<br />
Osman Herzi Abdi<br />
Radiologisk avd.<br />
Sykehuset innlandet lillehammer<br />
herzi45@yahoo.dk<br />
En 91 år gammel mann ble innlagt på med. Avd. grunnet 3 dagers sykehistorie med feber,<br />
frostrier, smerter i øvre del av abdomen og redusert almenntilstand. Ved innkomst var han<br />
hypoton, desorientert og hadde temperatur 39,8. CRP var 60. Klinisk undersøkelse avslørte<br />
ingen sikre patologiske funn. Røntgen thorax viste ingen infiltrater.<br />
Diagnose ved innkomst var sepsis med ukjent fokus. Deretter ble pasienten henvist til en<br />
ultralydundersøkelse av abdomen, som øyeblikkelig hjelp. Et uventet ultralydfunn, i<br />
sammenheng med det klinisk bildet, ga indikasjon for en umiddelbar laparotomi.<br />
Det presenteres en kort gjennomgang av ultralydfunn, operasjonsbeskrivelse, histologi og<br />
det videre klinisk forløpet. Det avsluttes med en kort gjennomgang av litteratur og<br />
differensialdiagnoser.
Søknad om godkjenning av kurs - Symposium i ultralyddiagnostikk<br />
210410 - 230410, Lillehammer<br />
Den norske legeforening:<br />
Det vises til søknad datert 13. februar 2010 vedrørende ovenstående kurs.<br />
Vi har fått tilbakemelding fra følgende spesialitetskomite(er):<br />
Allmennmedisin: godkjennes med 21 poeng som emnekurs/klinisk emnekurs i ultralyddiagnostikk<br />
til videre- og etterutdanningen.<br />
Hjertesykdommer: avslår kurset. Kurset er for generelt og for bredt til at det kan godkjennes.<br />
Fødselshjelp og kvinnesykdommer: godkjennes med 21 timer som valgfritt kurs for leger under<br />
spesialisering og for spesialistenes etterutdanning.<br />
Fordøyelsessykdommer: godkjennes med 20 timer som valgfritt kurs for leger under<br />
spesialisering og for spesialistenes etterutdanning.<br />
Fysikalsk medisin og rehabilitering: godkjennes med 21 timer som valgfritt kurs for leger under<br />
spesialisering og for spesialistenes etterutdanning.<br />
Revmatologi: godkjennes med 14 timer som valgfritt kurs for leger under spesialisering og for<br />
spesialistenes etterutdanning.<br />
Indremedisin: godkjennes med 21 timer som valgfritt kurs for leger under spesialisering og for<br />
spesialistenes etterutdanning.<br />
Spesialitetskomiteen i barnesykdommer, generell kirurgi og radiologi har foreløpig ikke gitt<br />
oss tilbakemelding.<br />
Norsk Sykepleierforbund (Jordmorforbundet NSF):<br />
Kurset er godkjent av NSF som meritterende for godkjenning til klinisk spesialist i<br />
sykepleie/spesialsykepleie med totalt 21 timer.<br />
(Jfr. kriterier for klinisk spesialist i sykepleie/spesialsykepleie – info finner du på<br />
www.sykepleierforbundet.no - vår e-post: sykepleierforbundet@sykepleierforbundet.no).<br />
Den Norske Jordmorforening:<br />
Kurset godkjennes etter kriterier for Dnj’s kliniske spesialistprogram for jordmødre. Kurset<br />
godkjennes med 21 timer forutsatt deltakelse på symposiet i sin helhet.
Generalforsamling NFUD<br />
Torsdag 22. april 2010<br />
Kl. 17.30 – 18.30<br />
1. Valg av ordstyrer og referent<br />
2. Styrets beretning<br />
3. Foreningens regnskap<br />
4. Fastsettelse av kontingent<br />
5. Budsjettforslag<br />
6. Ordinære saker<br />
a. Ultraschall<br />
b. Referat fra EFSUMB<br />
7. Valg av valgkomité for GF 2011<br />
8. Eventuelt<br />
Hilde Berner Hammer<br />
Eva Tegnander<br />
Leder<br />
Sekretær/referent
Styrets beretning for 2009/10<br />
Generalforsamling:<br />
Radisson Blu Lillehammer Hotel<br />
22. april 2010<br />
Styret Hilde Berner Hammer Leder<br />
Eva Tegnander<br />
Sekretær<br />
Thomas Reiher<br />
Kasserer/varamedlem<br />
Jörg Geisler<br />
Roald Flesland Havre<br />
Rune Hansen<br />
Claudia Heien<br />
Svein-Erik Måsøy<br />
Philip von Brandis<br />
Styremøter<br />
Satsingsområder<br />
Ultraschall/Flaggermusen<br />
Web-side<br />
Industrien<br />
Priser<br />
Symposium 2009<br />
EFSUMB<br />
2 ordinære styremøter og 7 skype-styremøter.<br />
Faglig utvikling via det årlige symposiet.<br />
Stimulere til forskning.<br />
Holde kontakt med medlemmene via webside og vår egen side<br />
”Flaggermusen” i Ultraschall.<br />
Alle medlemmene i NFUD får automatisk abonnement på<br />
Ultraschall. NFUD har avtale om å disponere 1 side i hvert<br />
nummer. Styret har ansvaret for å skrive i flaggermusen, men<br />
alle medlemmer oppfordres til å komme med innspill. Styret<br />
arbeider med å redusere kostnadene med blant annet å sende<br />
bladet elektronisk til medlemmene.<br />
www.nfud.no<br />
Styret oppfordrer alle medlemmene til å besøke websiden flittig<br />
og bruke den aktivt ved å sende forslag til oppdateringer. Websiden<br />
har link til ultralydkongresser.<br />
Fra websiden finnes en link til NFUD sin tekniske arrangør Thue<br />
& Selvaag Forum AS. Derfra er det link til innmelding i<br />
foreningen og til påmelding ved symposier.<br />
Symposiet 2010 arrangeres som vanlig uten støtte fra industrien.<br />
Symposiet er godkjent med tellende timer i videre og<br />
etterutdanning for de fleste spesialiteter som bruker diagnostisk<br />
ultralyd.<br />
Styret deler ut én pris for beste frie foredrag (GE Medirad) på kr.<br />
10.000,-. Prisen deles ut ved avslutningen av symposiet.<br />
Symposiet 2009 på Soria Moria i Oslo var faglig vellykket. Det<br />
var imidlertid færre deltakere enn ønsket, og foreningen gikk på<br />
et økonomisk tap.<br />
Odd Helge Gilja har fortsatt som NFUD sin representant i<br />
EFSUMB hvor han har lang fartstid og gjør et godt arbeide for å<br />
markere NFUD internasjonalt.
!<br />
!<br />
!<br />
"#$%&''#(!)*$!(#+)#!,-+!<br />
+.'/&+*0'!*!1-&(23#*'!<br />
!<br />
456!'7-+!8!96!7/-*$!:599!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!<br />
!