Skogstatistikk 1963 - Statistisk sentralbyrå
Skogstatistikk 1963 - Statistisk sentralbyrå
Skogstatistikk 1963 - Statistisk sentralbyrå
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
54<br />
av alle branntilfelle i mai og juni med omtrent like mange i hver av de to måneder.<br />
Deretter har april ca. 16 prosent og juli knapt 10 prosent slik at rundt regnet<br />
omtrent tre fjerdedeler av skogbranntilfellene i landet forekommer i månedene<br />
april—juli.<br />
Oversikten over fordelingen av skogbrannene etter størrelsen av de brente<br />
arealer for de enkelte branntilfelle viser at det helt overveiende antall utgjøres<br />
av småbranner. I gjennomsnitt for 1957-<strong>1963</strong> hadde således 79 prosent av<br />
brannene et brent areal av inntil 5 dekar, 12,8 prosent 5-25 dekar, 5,1 prosent<br />
26-100 dekar, 2,7 prosent 101-1000 dekar og 0,4 prosent mer enn 1 000 dekar<br />
brent areal.<br />
Jakt og fangst<br />
Reglene for jakt og fangst er fastsatt i lov om viltstell, jakt og fangst av<br />
14. desember 1951. De administrative organer (Viltstyret og viltnemndene) trådte<br />
i virksomhet 29. februar 1952 og lovens øvrige bestemmelser fra 28. juni 1952.<br />
Senere ble det opprettet fire stillinger som konsulenter i viltstell for opplysningsog<br />
veiledningstjeneste. Disse kom i virksomhet i 1955 og 1956.<br />
Jaktlovens grunnprinsipp er at grunneieren har enerett til jakt og fangst.<br />
Overlates bruken av en eiendom til en annen, skal brukeren ha jaktretten hvis<br />
annet ikke er avtalt. Jaktretten kan ikke ved rettshandel eller på annen måte<br />
skilles fra eiendommen for lengre tid enn 10 år, uten når retten følger bruksretten<br />
til eiendommen. Jordskifte kan likevel bestemme at jaktretten helt eller delvis<br />
skal forbli felles, og opprettelse av sams jaktområde kan også gjøres gjeldende<br />
for lengre tid enn 10 år.<br />
Som vilkår for å kunne utøve jakt og fangst må alle — også grunneieren —<br />
betale vilttrygdavgift, men betaling av denne avgift gir ingen rett til å drive<br />
jakt og fangst. Den som ikke er grunneier, må således ved siden av vilttrygdavgift<br />
skaffe seg særskilt tillatelse av en grunneier eller en som disponerer jaktrett,<br />
for å kunne drive jakt og fangst på vedkommende område.<br />
Vilttrygdavgiften er fastsatt til kr. 10,— for hver enkelt kommune jakten og<br />
fangsten drives i, eller kr. 50,— for jakt og fangst uten områdebegrensning.<br />
Ved siden av vilttrygdavgiften er det fastsatt en fellingsavgift på kr. 30,—<br />
for elg og kr. 15,— for hjort og villrein for hvert dyr som tillates felt, og en geværavgift<br />
på kr. 10,— for den som med gevær deltar i jakt etter elg.<br />
Avgiftene går inn i et viltfond som disponeres av Viltstyret. Fondets midler<br />
skal brukes til fremme av viltstellet. Av fondet kan dessuten gis erstatning for<br />
viltskade. Så vidt mulig ben. minst 25 prosent av de beløp som betales i vilttrygdavgift<br />
for jakt og fangst i en bestemt kommune, brukes til tiltak i samme<br />
kommune.<br />
Viltfondets inntekter har hittil vært betydelig større enn utgiftene, slik at<br />
Viltfondet ved utgangen av <strong>1963</strong> var på i alt ca. 10,7 mill. kroner. Oversikt<br />
over Viltfondets inntekter og utgifter er gitt i tabell 47.<br />
Jakt etter elg, hjort, rådyr og dådyr må ikke finne sted uten særskilt tillatelse<br />
fra viltnemnda. For disse dyrearter fastsetter Viltstyret etter forslag av viltnemnda<br />
visse minstearealer som vilkår for tillatelse til å felle ett eller flere dyr.<br />
For jakt på villrein gis tillatelse av Viltstyret etter søknad direkte til dette.<br />
For alle hjortedyrarter har det vært stigning i tallet på felte dyr i de senere<br />
år. I <strong>1963</strong> ble det felt 7 889 elg, 8 770 villrein, 2 014 hjort og 6 257 rådyr. Det er<br />
omtrent dobbelt så mange elger, tre ganger så mange villrein og hjort og tolv<br />
ganger så mange rådyr SOM for 10 år siden.