Forsuringsstatus i Hordaland 1993. - RÃ¥dgivende Biologer AS
Forsuringsstatus i Hordaland 1993. - RÃ¥dgivende Biologer AS
Forsuringsstatus i Hordaland 1993. - RÃ¥dgivende Biologer AS
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
FORSURINGSTILSTANDEN I HORDALAND<br />
<strong>Hordaland</strong> er ett av de fylkene i landet som har store områder der virkningen av den sure nedbøren har<br />
gitt kraftige utslag. Rundt 20% av fylkets arealer er i dag sterkt forsuret, med pH-verdier jevnt rundt eller<br />
under 5.0. Rundt 30% av fylket har vassdrag som er moderat forsuret. I disse områdene er vanligvis pH<br />
mellom 5,3 og 6,0, men ustabil med perioder ned rundt 5,0. Halvparten av fylket er ikke særlig preget av<br />
forsuring, og har pH-verdier vanligvis godt over 6.0.<br />
Kartet på neste side (figur 10) viser forsuringstilstanden i <strong>Hordaland</strong>, basert på omtrent 800 målepunkt.<br />
På grunnlag av de presenterte måleresultatene og det tidligere presenterte naturgrunnlaget i <strong>Hordaland</strong>,<br />
er det foretatt en regionalisering av fylket basert på graden av forsuring (figur 11).<br />
DE SURE OMRÅDENE<br />
De sureste områdene i <strong>Hordaland</strong> omfatter fire regioner: 1) Høyfjellsområdene på grensen mot Rogaland,-<br />
i Etne og Odda kommuner, 2) deler av Bergensbuene i Bergen og Nordhordland, 3) øyene ytterst langs<br />
kysten,- Askøy, Sotra, Øygarden og Fedje, og 4) grunnfjellsområdene i nord, bestående av Masfjorden,<br />
Modalen og deler av Osterøy. Disse områdene hadde i utgangspunktet lav tålegrense for tilførsler av<br />
forsurende stoffer, og er naturlig surere enn de øvrige delene av fylket (Henriksen mfl. 1992). Ved økende<br />
tilførsler av sur nedbør de siste 150 årene, ble de tidlig videre forsuret. På kartet i figur 11 vises disse<br />
regionene med rød skravering.<br />
1) Høyfjellsområdene på grensen mot Rogaland.<br />
Dette området omfatter Etnefjellene og søre deler av Odda kommune. I de høyestliggende delene består<br />
berggrunnen av harde, overskjøvne bergarter som gir en vannkvalitet som er lett påvirkelig av sur nedbør.<br />
Innsjøene her er sure, med pH-verdier rundt og under 5.0 det meste av året. Det er utført nokså grundige<br />
undersøkelser av både innsjøene i Etnefjellene rundt Stordalsvassdraget og Litledals-vassdraget (bl.a.<br />
Bjerknes mfl. 1992; Kambestad & Johnsen 1993), og i Fjæravassdraget innerst i Åkrafjorden (Bjørklund<br />
mfl. 1992). Området har også mottatt kalkingsmidler de seinere årene, og det er utarbeidet en samlet<br />
kalkingsplan for Litledalsvassdraget (Kambestad & Johnsen 1993). I 1985 ble det gjennomført en<br />
omfattende punktundersøkelse av vannkvalitet i Sunnhordland (Bjerknes mfl. 1988).<br />
2) Deler av Bergensbuene.<br />
Harde og sure bergarter dominerer blant annet i de høyereliggende delene av Bergensbuene, slik at<br />
byfjellene i Bergen utgjør noen av de sureste områdene i fylket. Her ligger også noen av<br />
drikkevannskildene til Bergen sentrum, noe som gjør at en har gode måleserier fra disse områdene. Den<br />
geologiske strukturen "Bergensbuene" strekker seg også videre nordover hele Nordhordland, og dekker<br />
kommunene Meland, Radøy, Lindås og Austrheim, som alle har noen vanndrag som er meget sure. I<br />
Bergen er det foretatt en detaljert studie av forsuringssituasjonen (Bjørklund & Johnsen 1994), og det<br />
foretas årlig undersøkelse av en del innsjøer rundt Mongstad (Traaen 1992).<br />
3) Øyene ytterst mot kysten<br />
Grunnfjell med lite løsmasser dominerer kommunene Askøy, Sund, Fjell, Øygarden og Fedje, og her finner<br />
vi noen av de aller sureste områdene i fylket. pH-verdiene i disse områdene kan gå helt ned i 4.3 på det<br />
mest ekstreme, og de aller sureste områdene finner en på Askøy. Askøy er den antatt sureste kommunen<br />
i hele fylket, med stabilt lave pH-verdier i mange av drikkevannkildene på rundt 4.7 og lavere. I de<br />
lavtliggende innsjøene i denne regionen finner en imidlertid ofte skjellavsetninger og skjellsand, som kan<br />
gi meget gode bufferegenskaper og stabil og høy pH. For Sund, Fjell og Øygarden er det utarbeidet en<br />
detaljert pH-oversikt (Johnsen & Bjørklund 1993), og den årlige undersøkelse av en del innsjøer rundt<br />
Mongstad (Traaen 1992) dekker også en del av dette området.<br />
15