Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
– Hold kjeften din, svarte Albert hardt og vaklet videre inn på tunet, hvor<br />
pumpen stod og ventet bak fjøset.<br />
Han visste beskjed nå.<br />
Han var blitt barnehjemsgutt som de andre og hadde fått prøve hvordan det<br />
var. <strong>De</strong>t hadde vært leit den dagen han kom, men det var ti ganger verre blitt.<br />
Dagen idag hadde vært som en uke – aldri i sitt liv hadde han visst at en dag<br />
kunde falle så lang! Å Gud som de hadde narret ham, lensmannen og følget hans,<br />
å Gud som de hadde løiet for ham, disse store voksne mennene! Han syntes han<br />
hørte stemmene deres, en på hver side av ham, mens han vasket sig borte ved<br />
pumpen:<br />
<strong>De</strong>t er snilde folk, sa det til høire.<br />
Og dem er vant med barn, sa det til venstre – og veit akkurat åssen dem skal<br />
ha det!<br />
<strong>De</strong>t var så gjevt alt i hop, at han kunde ikke likere få det:<br />
Jamen har'u vært heldig, din gris.<br />
Kveldsmålet var som det pleide, to stykker smørbrød til hver og en kopp<br />
skummet melk ved siden. Og naturligvis var det bordbønn, bordbønn før og<br />
bordbønn efter – det manglet ikke på gudsfrykt i huset, hvad det kunde mangle<br />
på ellers. Pø, sa det inni ham, var det <strong>no</strong>e å lese for disse par usle brødflisene<br />
her? Han kunde spist tyve, hadde han fått, og så skulde han takke Gud, som<br />
hadde vært så utrolig snild og sørget så godt for ham i alle måter –<br />
Du kunde hjulpet mig du, tenkte han, men jeg skal ikke plage dig mere, det<br />
kan du være sikker på!<br />
Og lemster i hvert ledemod og med en stingende brodd i sinnet, stum av<br />
ulykke og fortvilelse hadde han gravet sig ned i hal men, straks han var kommet<br />
op på kammerset. <strong>De</strong> vilde han skulde lese for dem, de hadde villet det hver<br />
kveld, Doffen kom enda med messingholken og trakk papirrullen frem – Albert<br />
snudde sig bare ifra. Han orket ikke, forklarte han og trakk teppet op over<br />
ansiktet, så de ikke skulde se at han gråt. <strong>De</strong>n første dagen i helvete var gått, det<br />
første sekund i evigheten – nei, aldri, aldri hadde han visst at en dag kunde være<br />
så lang! Og enda var det begynnelsen bare, enda kom det en ny imorgen, og Gud<br />
vet hvor mange det kom –<br />
converted by Web2PDFConvert.com