Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>De</strong> voksne likte sig tydeligvis ikke.<br />
– Hyss, sa det på den ene siden – du får ikke bære dig slik da, gutt!<br />
Og på den andre:<br />
– Nå får'u væra folkelig Albert, ellers veit du lensmannen blir vond!<br />
– Jeg vil ikke, skrek det igjen – jeg har ikke gjort <strong>no</strong>en ting, jeg vil hjem til<br />
mor, jeg!<br />
Men de voksne var to mot en. Skritt for skritt tvang de ham med sig, skritt for<br />
skritt slepte de ham av gårde enten han gjorde slik eller slik. Han tvinnet den<br />
tynne kroppen sin rundt, han hev sig i veien og blev liggende og subbe – det<br />
nyttet ingen ting. <strong>De</strong> hadde taket på ham, og de forstod å holde fast. Og hele tiden<br />
snakket de til ham og skulde friste å stagge ham litt:<br />
– Hør nå her, Albert, du som er en fornuftig kar –<br />
– Ja, for du vil da'ke ha den skammen, at vi skal væra nødt til å bæra dig?<br />
<strong>De</strong> kunde likeså godt ha snakket til vieren. Albert brydde sig ikke om hvad de<br />
sa, han skjønte de vilde lure ham bare – narre ham med sig hjemmefra og sette<br />
ham bort hos fremmede kanskje. Men Albert vilde ikke bort, Albert vilde være<br />
hos mor – han var gladere i mor, kjente han, enn han i grunnen hadde visst om.<br />
Mor kalte ham ikke for Blingsen, hun sa at han skjelte ikke stort og at det<br />
vilde gå bort av sig selv. Mor var den likeste lel, hun gav ham en halv vørterkake<br />
engang hun kom ifra byen, mor var egentlig snild, hun. Og nå satt hun og ventet<br />
på ham og hadde laget <strong>no</strong>e ekstra til middag, og så kom de og vilde ta'n –<br />
Han satte i et skingrende skrik og kastet sig bakover av all makt:<br />
– Jeg vil ikke væra med, jeg vil hjem til hu mor! Taket glapp, han datt<br />
baklengs i stien og klasket hodet i bakken. <strong>De</strong>t gjorde svinaktig vondt, han kjente<br />
han slappet av likesom han vilde svimre vekk.<br />
– Nå da, sa det over ham – der kan du se åssen det går, når du ikke er snild<br />
gutt!<br />
<strong>De</strong> fikk ham på benene igjen. Han dinglet med som i ørske, mens han gikk og<br />
svelgjet gråten.<br />
– Gjør det vondt, sa en av mennene.<br />
<strong>De</strong>t hikstet imellem dem.<br />
– Kom så skal vi blåse på det!<br />
converted by Web2PDFConvert.com