Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
over ende i bakken, det var ikke måte på så muntre de var. Et par hadde alt<br />
funnet ned til vannet, de hadde brettet buksene op og styltret omkring på <strong>no</strong>en<br />
tynne ben med store, utstående knær og så efter krabber og skjell og stingsild.<br />
<strong>De</strong>t var bare han Flasselasse som likesom ikke var i humør og ikke kunde få<br />
dampen op.<br />
– Kom og få mat, kom og få mat!<br />
<strong>De</strong> hadde leiret sig oppe i en skråning, hvor de kunde se ut over fjorden.<br />
Kvinnfolkene hadde dekket med duk og lagt <strong>no</strong>en runde stein langs kanten, så<br />
den ikke skulde blåse op i vinden, og nå satt de omkring eller lå på knærne med<br />
kurver og blikkbokser foran sig og disket op med gottene sine. <strong>De</strong>t var hvetekake<br />
og loff, det var vafler og boller og kavring, rene gjestebudskosten alt sammen –<br />
guttene blev lavmælte bare ved synet. <strong>De</strong> hadde tatt plass i ytterkretsen, der satt<br />
de og så på trakteringen og slukte den med grådige øine – halvt skamfulle på<br />
samme tid. <strong>De</strong> var ikke vant med å sitte til bords med selve husbondsfolket sitt,<br />
det gikk så altfor sjelden på. <strong>De</strong> satt og kjente sig klosset og grove og visste ikke å<br />
føre sig, somme hostet og nøs op i maten og hadde ikke vett til å snu sig engang.<br />
Gunda gikk rundt og skjenket kaffi, det var kaffi idag til alle som ønsket, vær<br />
så god, hvem som vil ha. Albert fulgte henne med øinene, hun var så vakkert<br />
skapt, og hun var så pen når hun bøide sig. Hun gjorde ikke som kvinnfolk flest,<br />
hun stod ikke med stive ben så skjørtet stumpet op bak, hun sank litt i knærne så<br />
lenge, og rettet dem først når hun rettet sig op. <strong>De</strong>t virket så velopdragent og<br />
høflig, og det så så tekkelig ut. Hun gjorde det hver gang hun skjenket – til han<br />
far eller svigerinnen eller Mathias eller Jakob Drittgutt – hun gjorde ingen<br />
forskjell slik. Albert han blev så varm i sinnet, det var hans jente som gikk der,<br />
den store alvorlige, gode Gunda. Han hadde kysset henne på munnen, det var<br />
ikke til å tro, men like godt var det gudsens sant. Han kjente han var så glad i<br />
henne, han blev sittende og se på henne og glemte koppen og maten og alt.<br />
– Litt mere kaffi, hørte han.<br />
– Nei takk, snerret det i flokken – forresten kan jeg ta sjær, hvis jeg vil!<br />
Gunda blev blodrød i ansiktet, Albert torde ikke se på henne, men flyttet<br />
blikket til Dina. Hun satt like imot ham – på skreddervis med benene i kors, så<br />
han så op over lårene hennes. <strong>De</strong>t gjorde ham dobbelt harm, hun hadde snakket<br />
sa stygt til Gunda, og nå den stygge stillingen der! Gunda hun sank knærne, når<br />
converted by Web2PDFConvert.com