Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Gabriel Scott: De Vergeløse - Bokselskap.no
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
det, uten at han måtte ta efter ånden. Hun hadde lagt armene om ham og knuget<br />
ham til sig så fast og heftig som hun vilde klemme hjertet hans ut! Og Jakob<br />
Drittgutt ved siden av ham, og Petter og Doffen og Olegutten – de lå der og<br />
s<strong>no</strong>rket og blåste og pustet og visste ingenting. Han måtte sette sig op i sengen og<br />
se på dem om de virkelig sov, det var ikke til å tro, at de hadde kunnet sove imens<br />
–<br />
Gunda hadde kysset ham – en gang, ti ganger! Men hun hadde også fortalt<br />
ham <strong>no</strong>e, hun hadde likesom åpnet på døren til de stores, de voksnes verden og<br />
latt ham få glytte inn. Å Herregud, hvor den var ond, Herregud hvor de voksne<br />
var fæle – hvor de var simple og stygge og rå!<br />
Han snudde sig <strong>no</strong>en ganger i halmen, han vilde ikke tenke mere.<br />
Jeg bryr mig ikke om det, Gunda, sa det sakte inni ham, nei for jeg er glad i<br />
dig jeg, ser du, og da gjør det ingenting –<br />
På kanten av søvnen fôr han op og var våken med engang:<br />
Du skal ikke spørra mer, hadde hun sagt.<br />
Hvad kunde det være hun skjulte for ham, hvad var det hun ikke vilde si?<br />
XIX<br />
Arbeidet med haugene varte og rakk.<br />
<strong>De</strong> holdt på en tre ukers tid, guttene, og kom endelig ned til <strong>no</strong>en flate<br />
stenheller, som dannet en avlang firkant på bunnen. <strong>De</strong>t var gravkammeret,<br />
forklarte han far, stenkisten som vikingen lå i, de brukte dem ikke av tre den<br />
tiden. Og nå skulde det komme folk ned fra Oslo, sakkyndige som skjønte sig på<br />
det og ikke bestilte annet enn å snuse i gamle hauger og rote i bein og flintekniver<br />
og finne ut hvor gamle de var. Jaha, så var det ikke mere å gjøre, nå var det å<br />
hyppe poteten og siden blev det å ta på med slåtten. En stakkars gårdbruker nå<br />
for tiden hadde så urimelig mye å gjøre, at han snøtt fikk tid til å puste –<br />
<strong>De</strong> sakkyndige kom, skarpskodde karer med briller for øinene så de skulde se<br />
godt. En av dem skulde være professor og være så fælande lærd, at han kunde<br />
lese på et gammelt lårbein om eieren hadde vært kar eller kvinnfolk, vært frisk<br />
eller sjuk eller levende, da han døde, vært rik eller fattig eller ung eller gammel.<br />
<strong>De</strong>t var ikke måte på lærdom, og nå kom dette mirakelset kjørende til Flugum og<br />
converted by Web2PDFConvert.com