UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — IX. Det selvstendige Ungarn<br />
gikk i land i Sør-Frankrike, istedenfor å bryte ut mot Balkan – var en av de mest iøynefallende feilene av den<br />
annen verdenskrig 17 .<br />
Ved sammenbruddet av den rumenske front, Romanias overgang til de alliertes side og det at den<br />
sovjetrussiske Røde hær nå uhindret fikk invadere Romania, forårsaket meget store militære tap for tyskerne<br />
og skapte en nærmest umulig situasjon for det tyske forsvaret av Balkan. 10.september erkærte ellers<br />
Bulgaria krig mot Tyskland og samme dag falt også Finland fra ved å anmode russerne om våpenhvile,<br />
mens på vestfronten ble Paris tatt av de Gaulles og de alliertes styrker alt 25.august.<br />
Karpatbekkenets, og Ungarns, forsvar var opprinnelig basert på de ungarske forsvarslinjene i Øst-<br />
Karpatene. Istedenfor å angripe der, strømmet nå russerne sørover langs Karpatenes østside og angrep<br />
Ungarn sørfra, dels gjennom Transsylvania, dels fra Jugoslavia, og krysset den rumensk-ungarske grensen<br />
for første gang den 6.september, et sted sørøst i Széklerlandet.<br />
9.august ble generaloberst Lakatos endelig utnevnt av Horthy til ny ungarsk regjeringssjef. Som en første<br />
gest, satte han flere hundre politiske fanger fri og han sendte dessuten straks forhandlere til vestmaktene,<br />
men disse ble av vestmaktene nå kontant vist til sovjetrusserne. Nå, da den Røde hær allerede sto<br />
oppmarsjert i det rumenske Sør-Transsylvania, var det ikke lenger håp om å kunne oppholde dem og hindre<br />
deres inntrengen i Ungarn slik at vestmaktene kunne besette landet før dem. Det ble likevel gjort et siste<br />
fremstøt i den retning ved at den 2.ungarske armé den 5.september innledet et stort anlagt angrep mot<br />
russerne og rumenerne med sikte på å okkupere også Sør-Transsylvania slik at Sør-Karpatene skulle kunne<br />
danne en naturlig og vanskelig forserbar forsvarslinje mot den Røde hær. Men de var for sent ute. Deres<br />
fremstøt ble stoppet etter noen dagers fremrykking av de sovjetrussiske og rumenske styrker som allerede<br />
var på vei mot Ungarn. De viktigste slagene ble utkjempet ved Torda, hvor de ungarske styrkene holdt sine<br />
stillinger mot meget store russiske og rumenske enheter i hele tre uker, og ved Temesvár, det sydligste<br />
punktet offensiven nådde. Fra midten av september måtte imidlertid ungarerne gradvis evakuere de<br />
transsylvanske besittelsene, først Széklerlandet som alt fra begynnelsen av oktober fikk gjeninnført den<br />
rumenske administrasjonen. Den 5.oktober, samtidig med at de sovjetiske og rumenske tropper nådde frem<br />
til Trianon-Ungarns grenser, ble imidlertid den rumenske administrasjon i Széklerlandet og i Nord-<br />
Transsylvania erstattet av en sovjetisk administrasjon, som følge av de terrorhandlinger rumenske friskarer<br />
og nasjonalistiske bander, i første rekke Manius gardister, begikk mot den ungarske befolkning.<br />
Ungarns allerede i utgangspunktet håpløse militære situasjon forverret seg raskt dag for dag. Russerne<br />
sto fra 23.september flere steder på ungarsk jord. Dette fikk Horthy og Lakatos til å innse at direkte<br />
forhandlinger med Sovjetunionen nå var uunngåelige. 28.september reiste en ungarsk delegasjon anført av<br />
generaloberst Gábor Faragho til Moskva, hvor den, den 8.oktober ble forelagt de alliertes<br />
våpenhvilebetingelser. De ble akseptert og undertegnet 11.oktober. I avtalen forpliktet Ungarn seg til å<br />
evakuere alle landsdeler det etter desember 1937 kom i besittelse av, samt straks å erklære krig mot<br />
Tyskland. Mens det ble forhandlet i Moskva, nådde den russiske hær flere steder frem til elven Tisza. (9.-<br />
20.oktober fant det sted et stort panserslag på slettelandet omkring Debrecen. Det tysk-ungarske forsøket på<br />
å trenge tilbake eller stanse den fremrykkende Røde hær, mislykkes imidlertid. Fasit: 9 tusen døde, 10 tusen<br />
krigsfanger; 170 panservogner, 130 kanoner og 49 fly ble tilintetgjort.<br />
Nå hadde Horthy ikke råd til å miste mer tid med ytterligere nøling. Landet måtte ut av krigen snarest for å<br />
skåne det for krigshandlingenes ødeleggelser og lidelser. 14.oktober ble alle politiske fanger i landet satt på<br />
frifot, og på den påfølgende dag proklamerte han i en erklæring som ble lest opp i den ungarske<br />
kringkastingen, Ungarns uttreden av krigen. Bortsett fra kringskastingen av denne erklæring, ble imidlertid<br />
selve forsøket på å bryte med Tyskland og tre ut av krigen, mislykket. Det strandet i første rekke på<br />
17 “Not alone in my opinion, but in the opinion of a number of experts who were close to the problem, the weakening of<br />
the campaign in Italy in order to invade southern France instead of pushing on into the Balkans was one of the<br />
outstanding political mistakes of the war.” Og enda klarere på side 370: “The Russian viewpoint I also consider most<br />
interesting. Stalin, it was evident, throughout the Big Three meeting and negotiations at Teheran was one of the<br />
strongest boosters of the invasion of southern France. He knew exactly what he wanted in a political as well as a military<br />
way; and the thing that he wanted most was to keep us out of the Balkans, which he had staked out for the Red Army. If<br />
we switched our strength from Italy to France, it was obvious to Stalin, or to anyone else, that we would be turning away<br />
from Central Europe. From France the only way we could get to the Balkans was through Switzerland. In other words,<br />
ANVIL led into a dead-end street. It was easy to see, therefore, why Stalin favored ANVIL at Teheran and why he kept<br />
right on pushing for it; but I never could understand why, as conditions changed and as the war situation changed, the<br />
United States and Britain failed to sit down and take another look at the overall picture with a view to eliminating or<br />
reducing the scope of ANVIL if something better was offered(...) After the fall of Rome, Kesselring’s army could have<br />
been destroyed – if we had been able to shoot the works in a final offensive. And across the Adriatic was Yugoslavia,<br />
pretty much in the hands of marshal Tito’s forces, and beyond Yugoslavia were Vienna, Budapest and Prague.” Jfr.<br />
forøvrig hele kapitlet Pursit to the Arno: June, 1944-October, 1944 på sidene 367-403 i hans Calculated risk N.Y.1950.<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 353 -