UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — IX. Det selvstendige Ungarn<br />
Selvom Frankrike og Storbritannia 3.september erklærte krig mot Tyskland, ble Polen i virkeligheten latt i<br />
stikken i forsvaret av sitt territorium. Den dårlig utrustede polske hær led nederlag etter nederlag, og det<br />
endelige sammenbruddet var bare et tidsspørsmål. Denne gang var offeret til den tyske aggresjon et nært<br />
forbundsfelle av Ungarn: mellom Polen og Ungarn har fra tidlig middelalder eksistert et tradisjonelt vennskap,<br />
en samhørighetsfølelse og en stor grad av gjensidig sympati som det vanskelig kan gis en rasjonell forklaring<br />
på, men som nok har sine dypeste røtter i parallelliten av de to folks historiske utvikling og skjebne, og til<br />
dels også lynne – som så karakteristisk finner sin treffende formulering i det polske ordspråket: Wegier,<br />
Polak, dwa bratanki, co do szabli co do szklanki (dets ungarske versjon lyder Magyar, lengyel, két jóbarát,<br />
egyként forgat kardot, kupát) ‘ungareren og polakken er som to fettere, både når de fekter med sabelen og<br />
når de skal drikke’.<br />
Den ungarske opinionen skulle aldri kunne forstå og enda mindre akseptere, en eventuell ungarsk militær<br />
deltagelse i det tyske angrepet mot Polen. Også det faktum at tyskerne denne gang var kommet i direkte<br />
konflikt med vestmaktene, gjorde de ungarske lederne både betenkte og forsiktige. Under sitt første offisielle<br />
besøk i Roma 18.-22.april gjorde dessuten Teleki sitt ytterste for å trekke frem den gamle ungarsk-italienske<br />
idéen om den såkalte “horisontale akse” som skulle strekke seg fra Roma via Beograd og Budapest til<br />
Warszawa – også som en mulig motvekt mot den overhåndtagende tyske dominans i Mellomøst-Europa. Fra<br />
høsten 1938 av gjorde dessuten Ungarn så vel som Polen, meget store anstrengelser for igjen å kunne<br />
etablere en felles polsk-ungarsk grense (noe som alltid hadde eksistert fra 900-tallet og frem til 1919) som en<br />
politisk sikkerhetsventil og en økonomisk-militær berøringsflate mellom de to land. Denne fellesgrense ble<br />
endelig realisert i midten av mars 1939, ved den ungarske okkupasjonen (gjenerobringen) av Rutenia. Til alt<br />
overmål sendte statsminister Teleki i slutten av august en klar beskjed til Storbritannias utenriksminister lord<br />
Halifax om at Ungarn ikke kom til å samarbeide med Tyskland mot Polen. Ungarn ønsket seg egentlig en<br />
nøytral status, men kunne ikke deklarere sin nøytralitet offentlig, som følge av landets vanskelige<br />
utenrikspolitiske/geopolitiske situasjon. Da Ribbentrop 9.september anmodet den ungarske regjeringen om å<br />
overlate det ungarske jernbanenettet i Øvre Ungarn (Felvidék) til transport av tyske hæravdelinger og<br />
militært materiell slik at tyskerne også sørfra kunne gjøre et fremstøt mot Polen, fikk han et klart og bestemt<br />
nei fra ungarsk side. (Det samme svar fikk to dager senere også slovakerne som på sin side uten<br />
betenkeligheter ydet sin militære bistand til tyskerne mot Polen!).<br />
Da den polske motstand etter 17 dagers heroiske forsvar ble slått ned (Warszawa selv overga seg dog<br />
først den 27.september), og samtidig med at Sovjetunionen, i samsvar med sin avtale med Tyskland,<br />
begynte sin militære offensiv mot det samme Polen for å hente “sin” del av landet ved å okkupere den østlige<br />
halvdel av Polen, begynte polakkene i titusentall å strømme over den polsk-ungarske grensen. Tilsammen<br />
kom det om lag 150 tusen polske flyktniger til Ungarn, de fleste av dem var militært personell. De ble mottatt<br />
med den største vennlighet og hjelpsomhet av ungarerne, og ikke bare av befolkningen, men også av<br />
myndighetene. Vel 100 tusen av dem forlot Ungarn via Jugoslavia innen ett år var gått og sluttet seg til de<br />
tallrike frie polske militære avdelinger i Vesten, mens resten fikk varig asyl, støtte og et nytt fedreland i<br />
landet, helt til også Ungarn selv er blitt okkupert av tyskerne 19.mars 1944.<br />
Polen-krigen ble av Telekis regjering innad utnyttet til å innføre visse innskrenkninger som omfattet de<br />
fleste såkalte borgerlige rettighetene (samlings- og foreningsvirksomhet, ytringsfrihet med særlig henblikk på<br />
pressefriheten m.m.). Under henvisning til den økede krigsfaren fikk myndighetene dessuten adgang til å<br />
utøve vidtgående kontroll over det økonomiske liv. I ledelsen til fagforeningene ble det plassert<br />
regjeringskommissærer o.l. At det likevel ikke var kommet til noen alvorligere motstand fra<br />
arbeiderbevegelsens side, skyldtes i første rekke krigskonjunkturen som satte inn for alvor fra nettopp 1939.<br />
Dens viktigste positive følge ble at det ikke lenger eksisterte noen arbeidsledighet i landet.<br />
Industriarbeidernes antall økte tvertimot jevnt, fra 288 tusen i 1938 til 392 tusen i 1943, mens reallønnen<br />
steg med 10 % allerede i 1939, og industriproduksjonen med 21 % bare fra 1938 til 1939.<br />
Innskrenkningstiltakene ble dessuten overveiende oppfattet dithen at de hadde sin brodd mot de<br />
høyreradikale bevegelser som nå ble forsøkt trengt noe tilbake fra myndighetenes side, etter deres<br />
overraskende godt valg i slutten av mai.<br />
Den tyske krigen mot Polen fikk konsekvenser også for ungarsk utenrikspolitikk. Som følge av<br />
Sovjetunionens erobring av den østlige halvdelen av Polen, oppsto det plutselig en sovjetisk-ungarsk<br />
grense. Det var dessuten ventet at Sovjetunionen innen kort tid skulle kreve Bessarabia og Nord-Bukovina<br />
tilbakelevert fra Romania. En eventuell svekkelse av Romania ville den ungarske regjeringen så absolutt<br />
utnytte til å fremme sine egne revisjonistiske ønsker overfor det samme landet som jo huset en ungarsk<br />
minoritet på ca 2,5 millioner innenfor sine grenser, i første rekke i Transsylvania. I denne situasjon ville det<br />
kanskje vært en idé med en tilnærming til Sovjetunionen, med tanke på en eventuelt felles opptreden overfor<br />
Romania. Etter en sovjetrussisk note 17.september 1939 gikk da også den ungarske regjeringen med på å<br />
normalisere de diplomatiske forbindelser mellom de to land, og József Kristóffy ble utnevnt til ungarsk<br />
sendemann i Moskva.<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 340 -