UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — IX. Det selvstendige Ungarn<br />
Konsolideringen av de politiske og økonomiske forhold i Ungarn, samt landets styrkede internasjonale<br />
posisjon førte snart til at det også i Vesten begynte å heve seg stadig flere røster som stilte seg kritisk til<br />
fredssystemet fra Versailles. Alt under selve fredsforhandlingene fantes det noen få delegater som torde<br />
stille seg skeptisk til den del av det som der ble servert om Ungarn. Men som den habile ungarske<br />
historikeren Kosáry fastslår, hadde fredsrådets medlemmer “synnerligen bristfällig kännedom om<br />
Karpatbäckenets politiska, ekonomiska och etnografiska förhållanden. Därför accepreterade de i de flesta fall<br />
efter ringa eller intet motstånd de lösningar, som till Ungerns nackdel föreslogos av tjeckerna, rumänerna<br />
och serberna, trots att vissa av dem, såsom Lansing och Lloyd George, hyste betänkeligheter. De<br />
“sakkunniga” trodde, att de förberedde demokratins och frihetens tidsålder i östra Centraleuropa (...). Freden<br />
kom ej till stånd genom underhandlingar utan genom maktspråk. Under förhandlingarnas lopp tänkte man,<br />
såsom tydligt framgår av utgivna dagböcker och anteckningar, ej på att på allvar kontroliera riktigheten av de<br />
uppgifter som lämnats av Ungerns fiender och stödde dessas krav. Lloyd George sade förgäves: ‘Det<br />
kommer ej att bli fred i Sydösteuropa, om varje nu uppstående liten stat skall ha en stor ungersk irredenta<br />
inom sina gränser.’ I princip och i största allmänhet antogs nationalitetsprincipen, men i praktiken<br />
kompletterades den mången gång av ekonomiske och strategiske synpunkter, och alltid till Ungerns nackdel.<br />
Konferensens fördomsfulla och ytliga tillvägagångssett framgår av den vid förhandlingarna närvarande<br />
amerikanen Hunter Millerts detaljerade dagbok liksom av Harold Nicolsons verk, vilken senare likaledes var<br />
ögonvittne och enligt vilken Ungern, ‘uppdelades på ett lättsinnigt och ansvarslöst sätt’ “ 9 .<br />
Ettersom årene gikk, ble stadig flere og i stadig større grad klar over den urettferdighet i første rekke<br />
Ungarn, men også Tyskland, ble behandlet med ved fredsslutningen. De seierrike stormaktene (med unntak<br />
av Italia), ivrig sekundert av Den lille entente, bestemte seg likevel for med alle midler og for enhver pris å<br />
opprettholde dette nye fredssystem skapt av dem selv, uansett hvor dårlig det er blitt. Sogar Storbritannia<br />
som ellers som oftest opptrådte ungarskvennlig, stilte seg steilt avvisende til enhver snakk om fredens<br />
revisjon. Denne avvisende offisielle britiske holdning hadde brorparten av skylden for at det ellers sterkt<br />
britisk-orienterte, anglofile Ungarn til slutt måtte søke støtte der det vitterlig fantes, nemlig hos Europas<br />
høyreradikale, totalitære stater.<br />
Røstene som krevde grenserevisjoner, var nok, som rimelig er, sterkest i Ungarn. Den kampanje som<br />
utvilsomt nådde lengst og influerte verdensopinionen mest varig, var likevel den som den mektige engelske<br />
aviseieren, lord Rothermere, Harold Sidney Harmsworth (1868-1940) satte i gang under mottoet<br />
“rettferdighet for Ungarn!”. Den startet 21.juni 1927 med artikkelen “Ungarns plass under solen” i en av hans<br />
aviser Daily Mail (de andre og viktigste avisene hans var Daily Mirror, Evening News, Sunday Dispatch).<br />
Artiklene og ytringene hans tok til orde for berettigelsen av de ungarske krav om grenserevisjoner: de nye<br />
statsgrenser mellom Ungarn og sine naboland skulle i vesentlig større grad følge de virkelige etniske<br />
grensene og føre til at et område langs de nåværende grensene med vel 2 millioner bofaste ungarere skulle<br />
gis tilbake til Ungarn. Hans forlangender vakte som rimelig er store forhåpninger i den ungarske opinionen.<br />
På lord Rothermeres initiativ ble det i juli 1927 dannet organisasjonen Den ungarske revisjonistiske liga, med<br />
forfatteren Ferenc Herczeg som dens formann og med det formål, gjennom medlemmenes sosiale<br />
forbindelser og ved hjelp av utgivelse av bøker, periodika og brosjyrer på vestlige språk å informere og<br />
overbevise den europeiske opinion om fredssystemets skrikende urettferdighet og uholdbarhet, og påvirke<br />
derved de enkelte landenes, i første rekke stormaktenes, utenrikspolitikk. Bethlen mente nå, under inntrykk<br />
av denne utvikling og relative medvind at tiden var inne til åpenlyst og offisielt å vedkjenne revisjonen som<br />
hovedformålet for Ungarns utenrikspolitikk. Hans begrunnelse var at en varig fred i Sørøst-Europa umulig<br />
kunne bygges på statsgrenser som ble trukket etter løgnaktige påstander. Til sitt syn fikk han full tilslutning<br />
bare fra Mussolinis Italia, mens Storbritannia vegret seg fortsatt til å imøtekomme de ungarske kravene. Ikke<br />
en gang etter Bethlens offisielle besøk i London i juni 1930 var den engelske regjering villig til å modifisere<br />
sitt standpunkt. Skuffet over britenes holdning og etter å ha innsett at Italias støtte alene ikke ville være<br />
tilstrekkelig til å kunne drive igjennom fredens revisjon, begynte Bethlen fra nå av intenst å arbeide for en<br />
italiensk-tysk forsoning, med et eventuelt italiensk-tysk-ungarsk forbund for øye. Hans neste offisielle<br />
reisemål ble derfor og ikke helt uventet selveste Berlin (november 1930). Den tilnærmingspolitikk som fra<br />
midten av 1920-årene hadde utviklet seg mellom Gustav Stresemann (1878-1929) og Aristide Briand (1862-<br />
1932) og som til slutt resulterte i opphevelsen av den franske okkupasjonen av Rhinland, hindret imidlertid<br />
den gang å kunne skape en virkelig fortståelse mellom Roma og Berlin som Bethlen så sterkt ivret for. Dette<br />
kunne bli aktuell politikk først fra begynnelsen av 1930-årene.<br />
9 Kosáry, Dominicus: Ungerns historia. Sth.1944: 247-48.<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 321 -