UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — VII. Fra reformer og revolusjon til en absolutisme i krise<br />
nedsatte riksdagen, før den ble oppløst, 9 komitéer, hver med sitt spesialområde. I spørsmålet om<br />
Transsylvania, fulgte kongen hoffets gamle politikk og Kaunitz’ tilrådninger: begge fant det farlig å gi etter for<br />
Ungarns krav om gjenforening. Kongen skilte derfor det felles ungarsk-transsylvanske kammeret, forent av<br />
Josef 2, fra hverandre. I desember 1790 sammenkalte han den transsylvanske riksdag i Kolozsvár. Den fikk<br />
seg bl.a. tilsendt rumenernes minneskrift (Supplex...) til besvarelse. De tre stendernasjonene (ungarerne,<br />
széklerne og saksene) avviste det rumenske kravet om å bli anerkjent som en fjerde nasjon ved å vise til at<br />
stenderrettighetene berodde ikke på nasjonalitet, men på klassemessig tilhørighet.<br />
Adelen sluttet nå stadig tettere opp om kompromisset med kongen, skremt av den sterke radikalisering<br />
den franske revolusjon stadig vekk gjennomgikk. Men også landets intellektuelle fattet stadig større tiltro til<br />
Leopold 2 etter å ha innsett at kongen ikke hadde til hensikt å bryte med reformpolitikken, påbegynt av Josef<br />
2. Tvertom forsøkte Leopold i løpet av sine siste måneder å forbedre de ikke-adeliges rettsmessige stilling.<br />
Han forberedte sogar å gjennomføre deres representasjon ved riksdagene, for dermed å unngå en<br />
samfunnseksplosjon å la Frankrike.<br />
I juli 1791 sendte han ut en proklamasjon fra Padova til Europas herskere og oppfordret dem til å beskytte<br />
den franske kongefamilie. I Pillnitz i august kom han overens med kong Fredrik Vilhelm 2 om, med tanke på<br />
situasjonen i Frankrike, å sette sine hærstyrker gjensidig i beredskap. I februar 1792 sluttet de to stater<br />
forbund med hverandre. Den l.mars 1792 døde imidlertid Leopold 2 ganske uventet, og ble etterfulgt på<br />
tronen av sønnen Frans (1792-1835).<br />
DE UNGARSKE JAKOBINERE<br />
Kompromisset mellom Leopold 2 og adelen hadde skuffet en rekke mennesker som, under inntrykk av<br />
utviklingen i Frankrike, hadde fått følelsen av at tiden begynte å løpe fra forsiktige forsøk på tamme reformer.<br />
Skuffelsen ble enda større etter hvert som den nye herskerens politiske linje tok klarere konturer. Frans 1<br />
(som tysk keiser Frans 2; fra 1805 med bare tittelen arvekeiser av Østerrike) var ved tronbestigelsen<br />
opprinnelig en velmenende og godmodig ung mann (født i 1768), dog uten fremragende åndelige evner.<br />
Mens Josef 2 og Leopold 2 begge gjorde seg bemerket ved sin reformvennlighet og sosiale fremsynthet i<br />
opplysningstidens ånd, var Frans fra første stund av preget av usikkerhet og av redsel for nye tanker. Men<br />
fremfor alt var han skremt av begivenhetene i Frankrike og radikaliseringen av revolusjonen.<br />
Han ble senere mer og mer engstelig for at revolusjonens farlige idéer skulle spre seg, og at Paris skulle<br />
inspirere til etterfølgelse også i Habsburgerriket. Især ble jakobinernes maktovertakelse i juni 1793 og<br />
innføringen av det revolusjonære diktatur under ledelse av Robespierre en sjokkopplevelse for ham. Mens<br />
Leopold 2 i sitt siste leveår begynte å arbeide for at de ikke-adelige skulle få sine representanter inn i<br />
riksdagen, overlot Frans 1 rikets styring til en snever krets, bestående av noen få erkekonservative<br />
aristokrater, og avviste steilt tanken på de minste forandringer. Med årene vokste det på den måten frem et<br />
strengt politiregime og et ytterst reaksjonært styre som viste seg å være i stand til å sette en effektiv stopper<br />
for alle liberale idéer og bevegelser.<br />
Det sosiale skikt i Ungarn som var minst fornøyd med Frans 1s politikk, og opponerte sterkest imot den,<br />
besto overveiende av unge intellektuelle: forfattere, vitenskapsmenn, advokater, lærere, leger, funksjonærer<br />
og prester. De fant de føydale forhold i landet for avleggs, og mente dessuten at disse klart hindret<br />
samfunnets videre utvikling. De hadde selv for lengst vokst fra føydalismen og arbeidet nå for å fjerne mest<br />
mulig av dette føydale establishment fra kongedømmet. De var derfor prinsipielt imot alle former for<br />
privilegier, og deres mål var å skape en moderne stat med likhet for alle sine borgere, altså et borgerligkapitalistisk<br />
samfunn med fulle borgerlige rettigheter for hver og en. De så allerede fra begynnelsen med stor<br />
sympati på den franske borgerlige revolusjon. Dens radikalisering medførte også deres egen radikalisering<br />
slik at mange av reformistene, som til en begynnelse var nokså moderate i sine krav og oppfatninger, etter<br />
hvert ble til ivrige republikanere og forkjempere for vidtgående samfunnsreformer, ja direkte radikale<br />
omveltninger. “Vigyázó szemetek Párizsra vessétek!” (Vend deres iakttagende øyne mot Paris’), lød dikteren<br />
János Batsányis oppfordring til dem allerede i 1789 i diktet A Franciaországi változásokra (‘til forandringene i<br />
Frankrike’), i og for seg en ganske unødvendig oppfordring; men diktet ga i det minste uttrykk for en utbredt<br />
og typisk holdning. De klarte litt etter litt å vinne stadig flere tilhengere, en del sogar blant adelen, og deres<br />
virksomhet inntok snart karakteren av en gjennomtenkt motstandsbevegelse som til våren 1794 hadde skapt<br />
et landsomfattende kontaktnett. Gruppen av disse unge, idealistiske opposisjonelle, som imidlertid manglet<br />
enhver organisatorisk erfaring, ble våren 1794 fanget i garnet til en dreven politiker, Ignác Martinovics (1755-<br />
95). Han hadde et liv så omskiftelig at mange ikke viker tilbake for å kalle han en eventyrer. Opprinnelig var<br />
han fransiskanermunk, fra 1783 professor i naturvitenskap ved universitetet i Lemberg. Under innflytelse av<br />
franske materialistiske filosofer ble han selv en overbevist ateist og en radikal fritenker.<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 221 -