UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
UNGARNS HISTORIE OG KULTUR
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
VINCE SULYOK : <strong>UNGARNS</strong> <strong>HISTORIE</strong> <strong>OG</strong> <strong>KULTUR</strong> — VI. Ungarn under habsburgsk herredømme 1700 — 1790<br />
etter den første verdenskrig. Fra år 900 og frem til 1900-tallet ble en slovak i ungarsk kalt tót som opprinnelig<br />
betegnet alle slaviske folkeelementer i Ungarn, men som litt etter litt fikk en innsnevret betydning slik at det<br />
bare gjaldt slavene bosatt i ungarsk Oppland. Ordet tót avledes forøvrig av gepidenes eget folkenavn thuat;<br />
gepidene gikk som kjent opp i slavene; andre avleder imidlertid dette ordet av gammelhøytysk diot ‘folk’ og<br />
gammelprøysisk tauto ‘land’ (jfr. også lettisk tauta ‘folk’, litauisk Tauta ‘Tyskland’, tysk deutsch og latinsk<br />
teutoni) pl.’personer av en germansk stamme’, samt gammelnorsk jód ‘folk’. Fra 1800-tallet begynte<br />
slovakene følelsesmessig å reagere mot bruken av tót som de fant nedsettende, og forlangte i stedet bruken<br />
av szlovák også i ungarske tekstsammenhenger.<br />
Også i religionsspørsmålet var slovakene en delt folkegruppe, idet vel 70 prosent av dem var katolikker,<br />
resten protestanter (også i dette gjenspeilet de det ungarske storsamfunnet). I motsetning til hva tilfellet var<br />
med f.eks. serberne og rumenerne, hadde slovakene, til tross for deres åpenbare slektsforhold til tsjekkerne,<br />
intet hinterland i form av en nasjonalstat, dannet av eget folkeslag. Deres nære forbindelser med tsjekkerne<br />
som fra 1700-tallet er stadig blitt intensivert, betydde likevel meget for slovakisk kultur og politisk-historisk<br />
bevissthet generelt, og i særdeleshet for de slovakiske protestanter.<br />
Inspirert i første rekke av tsjekkerne (jfr. deres romantiske nasjonale oppfatning av at Bibelens Boemus<br />
som tok del i byggingen av Babel, egentlig var tsjekkernes (bøhmernes!) stamfar), men også av Herder,<br />
satte slovakiske intellektuelle i gang en utforskning angående deres egen fortid. De stoppet ikke opp i sin<br />
ivrige søken ved Pribinas og Svatopluks ærerike tid, men fant ut at Aleksander den store ikke bare snakket<br />
“slavisk”, men ga sogar slovakene et privilegiebrev, dessuten (for det tilfelle at disse formodninger likevel<br />
ikke holdt) at Hieronymus den hellige selv var av deres ætt (han skal jo være født i Dalmatia ca 342 e.Kr.!)<br />
og at Jafet som ifølge Mos. 5:32 var Noas sønn, var samtidig slovakenes egen stamfar...<br />
Mytologiseringen, sammen med panslavismens idé spilte i det hele tatt en svært så betydelig rolle hos<br />
tidens slovakiske intelligentsia, især hos Jan Kollár (1793-1852). Han skrev sine verker på tsjekkisk som fra<br />
middelalderen av var litteraturens språk også i Slovakia. Den første roman på slovakisk ble skrevet av Jozef<br />
Ignác Bajza (1755-1836), men den første som gjorde et forsøk på å skape et slovakisk litteraturspråk, var<br />
Anton Bernolák (1762-1812). Han baserte dette språket på den vestslovakiske dialekt som jo lå nærmest til<br />
tsjekkisk. Også det slovakiske vitenskapsselskap (1792) hadde det til sitt primære mål å pleie det slovakiske<br />
språket.<br />
Dets medlemmer og sympatisører reagerte, i likhet med kroaterne, sterkt mot den ungarske riksdags<br />
språkartikkel av 1790/91, og motsatte seg forsøket på innføringen av ungarsk som offisielt statsspråk så vel<br />
som den intensiverte magyariseringen.<br />
Protestantene var imidlertid imot å skape et eget slovakisk skriftspråk og ville istedet holde på tsjekkisk.<br />
Deres fremste representant, Juraj Palkovic (1769-1850), arbeidet iherdig imot slovakisk separatisme.<br />
Dikteren L’udevít Štúr (1815-56) klarte imidlertid å forene fløyene og de divergerende bestrebelser. Han<br />
regnes for å være far til det moderne slovakiske språk. Hans politiske virksomhet vil vi komme tilbake til i<br />
forbindelse med den ungarske revolusjonen av 1848.<br />
Slovakenes antall omkring år 1800 anslåes til 1,2 millioner.<br />
Tyskerne<br />
Som følge av de livlige religiøse og politiske forbindelser med Tyskland som preget Árpádhusets tid helt<br />
fra slutten av 900-tallet, fant det hele tiden sted en viss innvandring fra Det tyske rike til Ungarn, individuell<br />
så vel som organisert masseinnflytting. Mange av de tyskere som i tidens løp bosatte seg i Ungarn, gikk etter<br />
hvert opp i den lokale bofolkning. De derimot som ankom i større grupper og fikk sine egne avgrensede<br />
bosettingsområder (som regel koblet sammen med visse konkrete kollektive rettigheter) klarte i mange<br />
hundreår å bevare sin egenart.<br />
Den største og eldste av disse tyske folkegrupper var sakserne. De ble sluppet inn i landet av kong Géza<br />
2 (konge fra 1141 til 1162), og de fikk da bosette seg i de midtre og sørlige delene av Transsylvania med<br />
Nagyszeben (Sibiu) som sentrum. I 1211 kom det ytterligere noen tusen tyskere til, de hørte imidlertid til Den<br />
tyske ridderorden, og bosatte seg i provinsens sørøstligste hjørne, Barcaság (Burzenland, rumensk Birsa).<br />
Sakserne fikk i 1224 av András 2 (konge mellom 1205-35) vidtgående privilegier med indre selvstyre og<br />
egne representanter ved den ungarske riksdag. De hadde også retten til å forhindre at folk fra andre<br />
nasjonale grupper fikk bosette seg innenfor deres autonome områder. De sto kollektivt for sine skatte- og<br />
forsvarsbyrder (som de selv fordelte seg imellom etter de enkeltes økonomiske evne) De eide hele territoriet<br />
i fellesskap, noe som hindret fremveksten av en adel. Det oppsto likevel etter hvert en betydelig<br />
___________________________________________________________________________________<br />
© Copyright Mikes International 2001-2006, Vince Sulyok 1958-2006 - 209 -